Справа № 804/2418/18
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2018 року Справа № 804/2418/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКоренева А.О.
за участі секретаря судового засіданняМосесова А.Р.
позивача - ОСОБА_1 представника відповідача Куртмоллаєва А.Е представника третьої особи Новикова С.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Державне підприємство обслуговування повітряного руху України в особі Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу про зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державне підприємство обслуговування повітряного руху України в особі Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:
визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні періоду навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до загального (безперервного) строку військової служби;
зобов`язати Міністерство оборони України зарахувати ОСОБА_1 період навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 21 серпня 1993 року по 22 червня 1996 року до загального (безперервного) строку військової служби, шляхом внесення змін до особової справи та інших документів ОСОБА_1 ;
зобов`язати Міністерство оборони України провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячної надбавки за вислугу років на військовій службі з урахуванням періоду навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою, вважаючи днем початку військової служби - 21 серпня 1993 року;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у період з 21 серпня 1993 року по 22 червня 1996 року навчався у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою. У період з 1993 року по 1996 рік вказаний ліцей знаходився у системі військової освіти Міністерства оборони України, тобто мав статус військового навчального закладу. Вказані обставини, також підтверджує той факт, що після навчання у ліцеї, він був направлений без вступних іспитів для подальшого навчання до Харківського інституту льотчиків ВПС. У звязку з чим позивач, у 2016 році звернувся з рапортом на ім`я керівництва Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу Держаного підприємства обслуговування повітряною руху України з проханням зарахувати навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військо-фізичною підготовкою у загальний строк військової служби. 07 листопада 2016 року отримав відповідь Департамента кадрової політики Міністерства оборони України в якій зазначено, що період навчання у військовому ліцеї як вид військової служби не може відноситись до військової служби
Позивач вважає дії Міністерства оборони України щодо відмови у внесенні змін до особової справи та зарахування строку навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою у загальний строк військової служби є неправомірними.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в загальному провадженні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року закінчено підготовче судове засідання та розпочато у той самий день розгляд справи по суті, яка занесена до протоколу судового засідання.
Позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував надав до суду відзив на позовну заяву посилаючись на ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» зазначили, що період навчання у військових ліцеях не може відноситися до військової служби, оскільки законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» не передбачено одночасне проведення допризовної підготовки та проходження військової служби. Відповідно до Закону України «Про загальну освіту» ліцей - загальноосвітній навчальний заклад середньої освіти з профільним навчанням і допрофесійною підготовкою. Таким чином громадяни, які навчаються у ліцеї, не відносяться до військовослужбовців, а тому період навчання ліцеїстів не може бути зараховано у вислугу років військовослужбовців. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Представник третьої особи Державне підприємство обслуговування повітряного руху України в особі Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу просили відмовити у задоволенні позову, свої доводи виклали в письмових поясненнях (а.с. 18-20).
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволення з таких мотивів та підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проходить дійсну військову службу у Збройних Силах України у Дніпропетровському регіональному структурному підрозділі Держаного підприємства обслуговування повітряного руху України.
У період з 21 серпня 1993 року по 22 червня 1996 року позивач навчався у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою, що підтверджується наказом начальника Чернігівського ліцею з посиленою військо-фізичною підготовкою №12 від 21.08.1993 року, наказом начальника Чернігівського ліцею з посиленою військо-фізичною підготовкою №76 від 22.06.1996 року, довідкою Чернігівського ліцею з посиленою військо-фізичною підготовкою від 21.09.2006 року №584 та атестатом про повну загальну середню освіту НОМЕР_1 від 22.06.1996 року.
У жовтні 2016 року позивач звернувся до Начальника департаменту персоналу Держаного підприємства обслуговування повітряною руху України про зарахування навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до загального строку військової служби.
07 листопада 2016 року Департамент кадрової політики Міністерства оборони
України надало відповідь в якій повідомило, що час навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою не може бути внесений до особової справи та не зараховується до вислуги років військової служби.
Не погодившись із вказаними діями відповідача позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 24 Закон України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 19червня 1992 року) було визначено, що для допризовників, призовників і військовозобов`язаних початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом.
Перебування на військовій службі громадян, які навчаються у військово-навчальних закладах, передбачено статтею 25 Закону №2232-ХІІ.
Громадяни України, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, відповідно до частини першої статті 12 Закону № 2232-ХІІ можуть проходити попередню підготовку в загальноосвітніх навчальних закладах, військових ліцеях, ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, у військових оркестрах, навчальних закладах громадських організацій, на підготовчих курсах при вищих військових навчальних закладах або військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів.
Відповідно до Положення про ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.1999 № 717, ліцей є середнім загальноосвітнім навчальним закладом з військово-професійною спрямованістю навчання та виховання і належить до середньої загальноосвітньої школи ІІІ ступеня з поглибленим вивченням програми допризовної підготовки юнаків, створений з метою загальноосвітньої та військово-фізичної підготовки юнаків для подальшого вступу до вищих навчальних закладів єдиної системи військової освіти.
Статтею 2 Закону №2232-ХІІ встановлено вичерпний перелік видів військової служби, до яких відноситься: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Такого виду військової служби, як навчання у ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою вказаний перелік не містить.
За змістом згаданої вище статті необхідною умовою прийняття на військову службу є, зокрема, досягнення громадянином України відповідного віку, передбаченого ст.15 та 20 цього Закону.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до ч. 5ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що у період з 21 серпня 1993 року по 22 червня 1996 року позивач проходив навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою.
Виходячи з аналізу вище вказаних правових норм, суд приходить до висновку, що ліцей, у якому навчався позивач, не є військовим навчальним закладом у розумінні Закону № 2232-ХІІ, а тому строк його навчання не може бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання у такому учбовому закладі не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у частині четвертій статті 2 цього Закону.
Крім того, статтею 2 Закону №2232-ХІІ встановлено вичерпний перелік видів військової служби, в якому такого виду військової служби, як навчання у ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, не міститься.
Суд враховує, що за правилами ст. 15 ч. 1 Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу" для статусу військовослужбовця необхідно досягнення 18-річного віку, тоді як набір до Ліцею здійснюється у віці 15-16 років, тобто, на час навчання у Ліцеї позивач не мав статусу військовослужбовця.
Аналогічна правова позиція закріплена у постановах Верховного Суду України від 27.03.2012 у справі №21-7а12,від 16.04.2013 у справі №21-107а13, від 01.10.2013 у справі №21-330а13.
Враховуючи викладене, адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання зарахувати термін навчання до військової служби та здійснити перерахунок розміру відповідних надбавок не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 243, 245, 246, 255, 295, 297 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Державне підприємство обслуговування повітряного руху України в особі Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев