Справа № 814/2744/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/2744/17

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С. Час і місце ухвалення: 26.03.2018р., м. Херсон Дата складання повного тексту: 03.04.2018р.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Єщенка О.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

13.12.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому просив: визнати протиправним перешкоджання відповідачем вільного переміщення позивача 17.08.2017 року у місті Миколаєві; стягнути з ГУНП в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 1000 грн. морального відшкодування; зобов'язати відповідача повідомити позивача про результати перевірки його заяви, поданої до Прокуратури Миколаївської області 18.08.2017 року та суть прийнятого рішення; визнати протиправною дію відповідача в найменуванні позивача по батькові у листі, направленому йому 04.09.2017 року за №1-22/50/6-2017.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року у задоволені позову вімовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 20.04.2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначається, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що його затримання та привід до відділу поліції були протиправними, а твердження про те, що він намагався зустрітися з Премєр-міністром України, є надуманими. Апелянт вважає безпідставним висновок суду першої інстанції, що оскаржувані дії відповідача мали місце біля Миколаївської обласної державної адміністрації, та зазначає, що працівники ГУНП в Миколаївській області перешкоджали йому у вільному пересуванні біля приміщення ПАТ «Укртелеком», яке знаходиться на значній відстані від облдержадміністрації.

У звязку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року та прийняття нового судового рішення - про задоволення позовних вимог.

Головне управління Національної поліції в Миколаївській області подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в якому зазначило, що твердження апелянта про те, що він не намагався потрапити до приміщення, де знаходилася охоронювана особа не заслуговують на увагу, оскільки в своєму позові він зазначав, що 17.08.2017 року прийшов до Миколаївської обласної державної адміністрації з метою зустрічі з Премєр-міністром України, але працівники відповідача перешкоджали йому вільно пересуватись містом. Відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 17.08.2017 року на території обласного центру із робочим візитом перебував Премєр-міністр України ОСОБА_3 щодо якого здійснюється державна охорона.

Того ж дня позивач біля Миколаївської обласної державної адміністрації, з метою зустрітися з Премєр-міністром, проводив моноакцію протесту.

В подальшому ОСОБА_2 покинув місце проведення моноакції та намагався несанкціоновано зустрітися з охоронюваною особою, проникнувши до приміщення ПАТ «Укртелеком», в той час як там знаходився Премєр-міністр України.

У звязку з цим, працівниками поліції, якими здійснювались заходи щодо забезпечення публічної безпеки та порядку в місцях перебування охороняємої особи, були вжиті заходи щодо локалізації ОСОБА_2 та його було супроводжено до Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області для надання пояснень своєї поведінки.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 в частині вимог про визнання протиправним перешкоджання відповідачем вільного переміщення позивача 17.08.2017 року у місті Миколаєві суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані дії були вчинені відповідачем лише в місці перебування Прем'єр-міністра України, щодо якого державою забезпечується безпека.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно статті 2 протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Вказаними положеннями Конвенції передбачено можливість запровадження обмежень вільного пересування на території держави виключно законами, якщо це є необхідним в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідні обмеження передбачені Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Зокрема, частиною 3 статті 12 зазначеного Закону встановлено, що свобода пересування може бути обмежена і в інших випадках, передбачених законом.

За приписами Закону України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» у місцях постійного і тимчасового перебування забезпечується безпека посадових осіб, до переліку яких входить Прем'єр-міністр України. (стаття 6)

Статтею 9 Закону України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» встановлено, що державна охорона здійснюється серед іншого і до місць тимчасового перебування осіб, які охороняються відповідно до цього Закону.

Згідно статті 10 зазначеного Закону, зокрема, Національна поліція в межах своєї компетенції та у взаємодії з Управлінням державної охорони України беруть участь у здійсненні державної охорони.

Частиною першою статті 23 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень (п.1); забезпечує безпеку взятих під захист осіб на підставах та в порядку, визначених законом (п.16).

З наведеного вбачається, що відповідач в спірних правовідносинах діяв правомірно. При цьому, позивачем не доведено, а судом не встановлено в діях субєкта владних повноважень порушень прав і свобод позивача, гарантованих Конституцією та законами України.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині необґрунтованості вимог про стягнення морального відшкодування, оскільки позивач не обгрунтував, в чому саме полягає ця шкода, і не довів факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з діями відповідача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Хоча апелянт не навів жодного доводу щодо неправильних висновків суду при вирішені його інших позовних вимог, колегія суддів дослідила матеріали справи та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позову в частині вимог про зобов'язання відповідача повідомити результати перевірки заяви, поданої ОСОБА_2 до Прокуратури Миколаївської області 18.08.2017 року, та суть прийнятого рішення, а також про визнання протиправною дію в найменуванні позивача по батькові у листі, направленому йому 04.09.2017 року за №1-22/50/6-2017.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну правову оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення вимог апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_4

Суддя: О.В.Єщенко

Суддя: Ю.В. Осіпов