Справа № 825/2215/18
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 червня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/2215/18

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Бородавкіна С.В. перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Навчального механізованого полку 169 навчального центру Командування сухопутних військ Збройних сил України, Військової частини НОМЕР_2 про визнання незаконними та скасування наказів (дисциплінарних стягнень),

У С Т А Н О В И В:
01.06.2018 (відповідно до відмітки штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Навчального механізованого полку 169 навчального центру Командування сухопутних військ Збройних сил України, Військової частини НОМЕР_2 та просить:
- визнати незаконним та скасувати накладене 17.11.2017 усно командиром ВЧ НОМЕР_1 стягнення у вигляді догани;
- визнати незаконним та скасувати наказ ВЧ НОМЕР_2 від 27.11.2017 № 975, яким до нього застосовано стягнення у вигляді суворої догани;
- визнати незаконним та скасувати наказ ВЧ НОМЕР_1 від 12.12.2017 № 5657, яким до нього застосовано стягнення у вигляді догани;
- визнати незаконним та скасувати наказ ВЧ НОМЕР_1 від 29.11.2017 № 5981, яким до нього застосовано стягнення у вигляді зауваження;
- визнати незаконними та скасувати призначення, проведення та результати атестаційної комісії, що описана в адміністративному позові, від 13.11.2017.
До поданого позову позивачем було долучено клопотання про поновлення строку звернення до суду, однак, наведені в ньому обставини судом розцінені як неповажні, у зв`язку з чим ухвалою від 07.06.2018 позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, в тому числі, для надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.
18.06.2018 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для звернення до суду мотивована тим, що його представники в лютому 2018 року здійснювали дії щодо досудового врегулювання спору шляхом подання відповідних скарг на адресу командування ВЧ НОМЕР_2 та ВЧ НОМЕР_1 . Однак, його скарги листами від 23.02.2018 (отриманими 26.03.2018) залишені без задоволення.
У зв`язку з наведеним, зазначив, що він звернувся до суду з позовною заявою в строк встановлений Кодексом адміністративного судочинства України. Однак, ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду його позов залишено без руху через недотримання вимог, передбачених статтею 160 Кодексу. Вказана ухвала ним отримана не була, тому скориставшись інтернет ресурсом «Судова влада» позивач дізнався, що його позовну заяву повернуто. Після вищевикладених обставин ОСОБА_1 було повторно подано позов до суду, але в силу вищевикладених обставин з пропущеним строком.
Однак, вказані доводи ОСОБА_1 щодо неможливості звернення до суду у встановлений Кодексом адміністративного судочинства строк суд вважає необґрунтованими, враховуючи таке.
Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Суд наголошує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників процесу та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом певних процесуальних дій. Інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
При цьому, слід зазначити, що строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Аналізуючи вищенаведені доводи, суд зазначає, що оскаржувані накази, якими до позивача застосовані дисциплінарні стягнення, винесені відповідачами в грудні та листопаді 2017 року. Будучи з ними ознайомленим та не погоджуючись із накладеними стягненнями, позивач, через уповноважених представників, оскаржив їх в досудовому порядку, отримавши негативну відповідь 26.03.2018. Тобто, починаючи з 26.03.2018 розпочався відлік місячного терміну для звернення ОСОБА_1 з відповідним позовом до суду, а саме: до 26.04.2018.
В свою чергу, відповідно до долученої до позовної заяви копії ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.05.2018 у справі № 825/1947/18 позивач початково звернувся до суду за захистом своїх прав 04.05.2018 (про що вказано і в самому позові), тобто з недотриманням строку звернення до суду, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.
У зв`язку з наведеним, суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, оскільки зважаючи на обізнаність позивача про порушення своїх прав, останній не був позбавлений можливості подати обґрунтований позов до суду в межах строків, встановлених чинним законодавством України.
Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій та сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, то заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Скорочення строків здійснення окремих процесуальних дій не звужує змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (абзац дев`ятий десятий підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року N 17-рп/2011).
Крім того, слід зауважити, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Компанія «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А.» проти Іспанії»).
Таким чином, при належному добросовісному відношенні позивач не був позбавлений можливості звернутись до суду з позовом в межах строку, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, проте таким правом не скористався.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в порушення якої позивачем не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строків звернення до суду.
Частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Навчального механізованого полку 169 навчального центру Командування сухопутних військ Збройних сил України, Військової частини НОМЕР_2 про визнання незаконними та скасування наказів (дисциплінарних стягнень) повернути позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржувану ухвалу.

Суддя С.В. Бородавкіна