Справа № 820/2615/18
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"13" червня 2018 р. № 820/2615/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Попова А.О.

представника позивача - Пелих С.С.,

представника позивача - Плескач І.С.,

представника відповідача - Губської В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Лайт-Тек" (61052, м. Харків, провулок Свердлова, 4)
до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46)
про скасування податкових повідомлень-рішень ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Лайт-Тек", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 02.03.18 №1.

2. Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 02.03.18 №1.

3. Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області на користь ТОВ "Фірма Лайт-Тек" витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позову зазначено, що 08.02.18 Головним управлінням ДФС у Харківській області був складений акт №472/20-40-14-11/37458975 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Фірма Лайт-Тек» (п. н. 37458975) з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «СІТІЛАЙНПРОМ» (п. н. 39866896) за грудень 2015 року; ТОВ «КРОН ЖТФ» (п. н. 41311559) за липень, серпень 2017 року; ТОВ «ЖФ ГРІНВІЧ» (п. н. 41311386) за серпень, вересень 2017 року», на підставі висновків акту перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення: - від 02.03.18 №1 про зменшення суми від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 7 963,00 грн.; - від 02.03.18 №1 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 1081571,25 грн. (у т.ч. за податковими зобов'язаннями - 865 257,00 грн., за штрафними санкціями - 216 314,25 грн.).

Позивач з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями не погоджується, вважає їх незаконними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Представники позивача в судове засідання з'явилися, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі зазначивши, що податкові повідомлення-рішення - від 02.03.18 №1 про зменшення суми від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 7 963,00 грн.; - від 02.03.18 №1 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 1081571,25 грн. (у т.ч. за податковими зобов'язаннями - 865 257,00 грн., за штрафними санкціями - 216 314,25 грн.) є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

Судом встановлено, що працівниками Головним управлінням ДФС у Харківській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Фірма Лайт-Тек» (п. н. 37458975) з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «СІТІЛАЙНПРОМ» (п. н. 39866896) за грудень 2015 року; ТОВ «КРОН ЖТФ» (п. н. 41311559) за липень, серпень 2017 року; ТОВ «ЖФ ГРІНВІЧ» (п. н. 41311386) за серпень, вересень 2017 року.

За результатам перевірки було складено акту від 08.02.18 №472/20-40-14-11/37458975 яким було встановлено порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПКУ), які призвели до завищення від'ємного значення податку на додану вартість у грудні 2015 року на суму 7 963,0 грн. та заниження суми, що сплачується до державного бюджету (ряд. 18.1 або 18.2) на загальну суму ПДВ 865 257,0 грн., у тому числі у грудні 2015 року на суму ПДВ 231 827,0 грн., у липні 2017 року на суму ПДВ 111586,0 грн., у серпні 2017 року на суму ПДВ 335 063,0 грн. та у вересні 2017 року на суму ПДВ 186 781,0 грн.

На підставі висновків акту перевірки ДФС прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 02.03.18 №1 про зменшення суми від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 7 963,00 грн.;

- від 02.03.18 №1 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 1081571,25 грн. (у т.ч. за податковими зобов'язаннями - 865 257,00 грн., за штрафними санкціями - 216 314,25 грн.).

Суд зазначає, що підставою висновків викладених відповідачем в акті перевірки є його посилання на отриману податкову інформацію від інших податкових органів, а саме:

1) по ТОВ «СІТІЛАЙНПРОМ» складено податкову інформацію від 29.06.17 №305/26-15-14-04-05 за звітні періоди декларування ПДВ грудень 2015, якою встановлено відсутність трудових та виробничих ресурсів, безпідставне формування показників податкової звітності по отриманих та виданих податкових накладних, оскільки не опосередковуються реальним виконанням операцій.

2) по ТОВ «КРОН ЖТФ», по якому з причин відсутності цього підприємства за місцезнаходженням, складено та отримано узагальнену податкову інформацію від 06.09.17 №269/06-30-14-05/41311559 за звітні періоди декларування червень-серпень 2017 року. Цією інформацією встановлено у ТОВ «КРОН ЖТФ» реалізацію товарів та послуг за номенклатурою, відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН; відсутність можливості виконання операцій з постачання товарів та послуг наявним трудовим ресурсам. При цьому, під час проведення аналізу діяльності ТОВ «КРОН ЖТФ» встановлено придбання реалізованого ТОВ «Фірма Лайт-Тек» товару у постачальника ТОВ «ЦЕППЕЛІН ПФ» (п. н. 41075858), який дані товари не придбавав та не імпортував.

3) по ТОВ «ЖФ ГРІНВІЧ», по якому з причин відсутності цього підприємства за місцезнаходженням, складено та отримано узагальнену податкову інформацію від 09.10.17 №311/06-30-14-05/41311386 за звітні періоди декларування ПДВ червень-жовтень 2017 року. Цією інформацією встановлено у ТОВ «ЖФ ГРІНВІЧ» реалізацію товарів та послуг за номенклатурою, відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН; відсутність можливості виконання операцій з постачання товарів та послуг наявним трудовим ресурсам.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між ТОВ «Фірма Лайт-Тек» та ТОВ «СІТІЛАЙНТРОМ» був укладений договір від 03.08.15 №22/08 на поставку товарів (комплектуючі до світлотехнічного обладнання, прожекторів, світильників) у грудні 2015 року на загальну суму 1 438 737,12 грн., у т.ч. ПДВ у сумі 239 789,52 грн.

Між ТОВ «Фірма Лайт-Тек» та ТОВ «КРОН ЖТФ» був укладений договір від 10.07.17 №12/07, згідно з яким було здійснено поставку товарів у липні та серпні 2017 року на загальну суму 2 328 695 грн, у т.ч. ПДВ у сумі 388 115,9 грн. (ПДВ у липні 2017 року - 115 586,0 грн., у серпні 2017 року - 276 529,86 грн.).

Між ТОВ «Фірма Лайт-Тек» та ТОВ «ЖФ ГРІНВІЧ» був укладений договір від 15.08.17 №15/08 на поставку товарів, відповідно до якого у серпні та вересні 2017 року було придбано товару на загальну суму 1 471 882,44 грн., у т.ч. ПДВ 245 313,74 грн. (ПДВ у серпні 2017 року - 58 533,02 грн., у вересні 2017 року - 186 780,72 грн.).

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій, що були проведені в межах вказаних правочинів, позивачем як до перевірки так і до матеріалів справи були надані: договори на поставку товару; належним чином складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні за періоди грудень 2015 року, липень, серпень та вересень 2017 року на загальну суму ПДВ 873 220,0 грн.; видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення на перерахування коштів за отриманий товар та письмові пояснення.

Суд зазначає, що факт розрахунку за отриманий вище товар сторонами по справі не заперечувався.

Також судом встановлено, що виконання зобов'язань за вище вказаними господарськими операціями здійснювались позивачем з метою подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних ПДВ операціях у межах господарської діяльності ТОВ «Фірма Лайт-Тек» згідно з КВЕД 27.40 «виробництво електричного освітлювального устаткування». Придбані у зазначених постачальників товари (комплектуючі до світлотехнічного обладнання, прожекторів, світильників) були використані у виробництві (збірці) світильників, прожекторів і станом на 31.01.18 в залишках бухгалтерського обліку (рахунок 202) не значаться. Зібрані світильники, прожектори (готова продукція) реалізовані покупцям (замовникам) - ПАТ «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», ДП «Адміністрація морських портів України», ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», ТОВ «Єристівськйй гірничо-збагачувальний комбінат», КП ОСК «Металіст», ТОВ «VLADI», ТОВ «Євроцемент-Україна», ТОВ «Смартхолд компані», ТОВ «Електроперспектива», ДП «ЗАВОД 410 ЦА», ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Енергосталь», ТОВ «Агроцентр ЄвроХім-Україна», ТОВ «ЮРАТЕ», ТОВ «Будартель СХ 65», ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча», ТОВ «МАСТЕР-БУД», ТОВ «ЕНЕРГОТЕХМАШ», ПП «ГАРШ-СТРОЙ», НВП «ФЕРОЛІТ», ПАТ «КИЇВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВАГОНОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД». В акті перевірки зафіксовано та жодним чином не спростовано даний факт (стор.12, 20, 25 акту перевірки).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; є) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За таких обставин, суд доходить висновку, що оглянуті документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704; далі за текстом - Положення № 88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Згідно з п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За правилами п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.4. ст. 201 Податкового кодексу України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця.

У разі якщо станом на дату складення зазначених податкових накладних сума коштів, що надійшла на поточний рахунок продавця як оплата (передоплата) за товари/послуги, перевищує вартість поставлених товарів/послуг протягом місяця, таке перевищення вважається попередньою оплатою (авансом), на суму якої складається податкова накладна у загальному порядку не пізніше останнього дня такого місяця.

Для цілей цього пункту ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць.

Податкова накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції) у разі: здійснення постачання товарів/послуг за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником податку), розрахунки за які проводяться через касу / реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок постачальника); виписки транспортних квитків, готельних рахунків або рахунків, які виставляються платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер постачальника (продавця), крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; надання платнику податку касових чеків, що містять суму поставлених товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального та податкового номерів постачальника).

Проаналізувавши наведені норми та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що укладені правочини між позивачем та ТОВ «СІТІЛАЙНПРОМ», ТОВ «КРОН ЖТФ» та ТОВ «ЖФ ГРІНВІЧ» є дійсними, виконаними сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень, не кім не оскарженими та у судовому порядку не визнані не дійсними.

Суд вказує, що про фактичне виконання вищезазначених договорів свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні" і п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Податкові накладні, складені на виконання операцій позивачем з вказаними контрагентами, не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу п.201.1, 201.4, 201.6 ст.201 Податкового кодексу України спричиняють втрату податковими накладними юридичної сили і доказовості.

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Також суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару та дотримання ними вимог податкового законодавства.

Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Суд вваж є за необхідним вказати, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Ця позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді. Тому підстав для висновків щодо нікчемності або недійсності договору не було.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд також вважає за необхідним зазначити, що на час укладення вищевказаних договорів контрагенти позивача були зареєстрованими як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, мали індивідуальні податкові номери, що підтверджується Свідоцтвами про реєстрацію платника податку на додану вартість, отже, вони мали право видавати позивачу вищезазначені належним чином оформлені податкові накладні, котрі є підставою для формування позивачем податкового кредиту.

Щодо посилання відповідача про невідповідності адреси навантаження у ТТН юридичній адресі постачальника ТОВ «СІТІЛАЙНПРОМ» то зазначене твердження суд вважає необґрунтованим, оскільки відповідно до ст. 267 Господарського кодексу України договором поставки може бути передбачене відвантаження товарів вантажовідправником (виготовлювачем), що не є постачальником, та одержання товарів вантажоодержувачем, що не є покупцем, а також оплата товарів платником, що не є покупцем.

Відповідно до п. 2.1 договору поставки товару №22/08 від 03.08.15, укладеного між ТОВ «Фірма Лайт-Тек» та ТОВ «СІТІЛАЙНПРОМ», поставка товару здійснюється на умовах EWX (ex works), відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс 2010», які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером цього Договору.

Умова поставки EXW Інкотермс 2010 («Ex Works», «Франко завод») означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання щодо поставки, коли він передав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому зазначеному місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Договором визначено місце поставки: м. Харків, пр-т Гагаріна, 123.

Щодо твердження відповідача з приводу ненадання позивачем до перевірки документів, у яких зазначались би технічні характеристики товарів, придбаних у ТОВ «СІТІЛАЙНПРОМ» то зазначене твердження суд також вважає необґрунтованим оскільки такі документи не містять відомостей про учасників та умови господарської операції та не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, які фіксують рух активів, відтак не можуть слугувати підтвердженням чи спростуванням, реальності господарської операції.

Щодо твердження відповідача про невідповідність адреси навантаження у ТТН юридичній адресі постачальника ТОВ «КРОН ЖТФ» та ТОВ «ЖФ ГРІНВІЧ», то зазначене твердження відповідача суд вважає необґрунтованим, оскільки відповідно до п. 3.3 договорів поставки товару між ТОВ «Фірма Лайт-Тек» та ТОВ «КРОН ЖТФ», ТОВ «ЖФ ГРІНВІЧ» поставка товару здійснюється транспортом покупця зі складу постачальника.

Щодо твердження відповідача про ненадання позивачем до перевірки документів, у яких зазначались би технічні характеристики товарів, придбаних у ТОВ «КРОН ЖТФ» та ТОВ «ЖФ ГРІНВІЧ», то зазначене твердження також суд вважає необґрунтованим, оскільки такі документи не містять відомостей про учасників та умови господарської операції та не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, які фіксують рух активів, відтак не можуть слугувати підтвердженням чи спростуванням реальності господарської операції

Таким чином, на думку суду, не має підстав стверджувати, що господарські взаємовідносини між позивачем та ТОВ «СІТІЛАЙНПРОМ», ТОВ «КРОН ЖТФ» та ТОВ «ЖФ ГРІНВІЧ» не були виконані, а первинні документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

Отже, висновки Головного управління ДФС у Харківській області, викладені в акті повторної перевірки є лише припущеннями, які не обґрунтовані належними засобами доказування.

Відповідачем не доведено факт порушення позивачем зазначених вище норм податкового законодавства.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що податкові повідомлення - рішення від 02.03.2018 року №1 та від 02.03.2018 року №1 прийнято Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області з порушенням норм чинного законодавств України є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам законодавства та підлягає скасуванню.

Судові витрати підлягають стягненню згідно положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Лайт-Тек" (61052, м. Харків, провулок Свердлова, 4) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 02.03.2018 року №1 та від 02.03.2018 року №1.

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Лайт-Тек" сплачений судовий збір у сумі 16343 (шістнадцять тисяч триста сорок три) грн. 01 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 15 червня 2018 року.

Суддя Спірідонов М.О.