Справа № 354/151/18
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2018 р. справа № 354/151/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря Котик Д.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Федик Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання незаконними та скасування постанов № 09-05-339/21 від 24.01.2018 та № 09-05-339/22 від 24.01.2018, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання незаконними та скасування постанов № 09-05-339/21 від 24.01.2018 та № 09-05-339/22 від 24.01.2018.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 02.03.2018 відкрито провадження у даній справі, розгляд її призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті справи.

25.04.2018 ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання незаконними та скасування постанов № 09-05-339/21 від 24.01.2018 та № 09-05-339/22 від 24.01.2018 передано на розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

22.04.2018 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду призначено підготовче засідання з розгляду даної адміністративної справи, 25.05.2018 призначено розгляд справи до судового розгляду по суті.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач на підставі помилкових висновків про порушення позивачем вимог частин 1, 3 статті 24, частини 6 статті 95, частини 1 статті 116, частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України, статті 33 Закону України «Про оплату праці», постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальним органам про прийняття на роботу» за №413 від 17.06.2015, постановами про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за №09-05-339/21 та №09-05-339/22 від 24.01.2018 наклав штраф в загальному розмірі 291 723 гривні. Вважає оскаржувані постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, з мотивів викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити повністю.

Відповідач направив відзив на позов, в якому позовних вимог не визнав, просив в задоволенні позову відмовити на тій підставі, що інспектором відповідача під час перевірки встановлено допуск до роботи трьох працівників без оформлення трудового договору, звільненим працівника не виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з ними, тому вказані порушення слугували підставами для прийняття оскаржуваних постанов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, з мотивів, викладених у відзиві на позов. Просила в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши докази, суд встановив наступне.

Управління Держпраці в Івано-Франківській області, на підставі підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю щодо додержання вимог законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №295 від 26.04.2017, наказу Міністерства соціальної політики України за №390 від 02.07.2012, видало наказ «Про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1» від 22.12.2017 за №1303-Д (а. с. 82).

Відповідно до вказаного наказу відповідач видав направлення за №04-13/15-10/7556 від 22.12.2017 для проведення інспекційного відвідування позивача, з питань дотримання вимог законодавства про працю (а. с. 83).

Посадовою особою Управління Держпраці в Івано-Франківській області, на підставі вказаних наказу та направлення, здійснено перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за наслідками якої складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування за №09-05-45/659 (а. с. 3 - 16).

28.12.2017 відповідач, за наслідками виявлених порушень, вніс фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 припис за №09-05-45/659-479, яким приписано позивачу дотримуватись вимог норм законодавства про працю та усунути порушення вимог частин 1, 3 статті 24, частини 6 статті 95, частини 1 статті 116, частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України, статті 33 Закону України «Про оплату праці», постанов Кабінету Міністрів України за №413 від 17.06.2015, за №1078 та №1013.

24.11.2018 начальником Управління Держпраці в Івано-Франківській області на підставі вказаного акту перевірки, постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за №09-05-339/21, за порушення позивачем частин 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальним органам про прийняття на роботу» за №413 від 17.06.2015, відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, наклав на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф в розмірі 288 000 гривень (а. с. 101).

Також, 24.11.2018 начальником Управління Держпраці в Івано-Франківській області на підставі вказаного акту перевірки, постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за №09-05-339/22, за порушення позивачем частини 6 статті 95, частини 1 статті 116, частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України, статті 33 Закону України «Про оплату праці», відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, наклав на позивача штраф в розмірі 3 723 гривень (а. с. 102).

Постановою Кабінету Міністрів України за №96 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення).

Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб (пункт 1 Положення).

Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (пункт 2 Положення).

Відповідно до пункту 7 Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України за №295 від 26.04.2017 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок).

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) (пункт 1).

Державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів (пункт 2).

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Згідно з пунктом 19 Порядку за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування (пункт 20).

Кодекс законів про працю України визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (частина 1 статті 1).

Відповідно до статті 4 Кодексу законів про працю України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за № 09-05-339/22 від 24.01.2018, суд встановив, що висновками акта перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування за №09-05-45/659, за які відповідач даною постановою наклав на позивача штраф в розмірі 3 723 гривень, встановлено порушення позивачем вимог частини 6 статті 95, частини 1 статті 116, частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України, статті 33 Закону України «Про оплату праці», а саме: не проведено індексацію заробітної плати працівникам в межах прожиткового мінімуму в 2014 - 2017 роках; при звільненні з роботи працівника позивача покоївки ОСОБА_4 виплата всіх сум, що їй належить не проведено в день її звільнення; не нараховано та не виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до частини 5 статті 95 Кодексу законів про працю України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, суд встановив, що не заперечується позивачем, не проведення індексації заробітної плати працівникам в межах прожиткового мінімуму в 2014 - 2017 роках, звільнення працівника позивача покоївки ОСОБА_4 без проведення своєчасної виплати всіх сум, що їй належить в дань її звільнення та не нарахування та виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного її звільнення, що є порушенням вимог частини 6 статті 95, частини 1 статті 116, частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Як наслідок, постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за №09-05-339/22 про накладення на позивача штрафу в розмірі 3 723 гривень, є правомірною та скасуванню не підлягає, а позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за № 09-05-339/21 від 24.01.2018, суд встановив, що висновками акта перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування за №09-05-45/659, за які відповідач цією постановою наклав на позивача штраф в розмірі 288 000 гривень, встановлено порушення вимог частин 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальним органам про прийняття на роботу» за №413 від 17.06.2015, а саме: в кафе «Гуцульська світлина», де здійснює свою господарську діяльність позивач, останнім працевлаштовано трьох осіб без оформлення трудових договорів: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Однак, в судовому засіданні суд встановив, що ОСОБА_5 на момент перевірки з позивачем у трудових відносинах не перебувала, вона знаходилися в кафе з метою ознайомлення з робочим місцем та можливим подальшим працевлаштуванням.

Допитавши в судовому засіданні свідка ОСОБА_7, суд встановив, що він у позивача не працевлаштований, прийшов в особистих справах, живе і працює закордоном, що також, в судовому засіданні частково підтвердив свідок ОСОБА_8

Допитавши в судовому засіданні свідка ОСОБА_9, суд встановив, що вона знаходилася у кафе, щоб провідати сестру ОСОБА_10, яка працює у позивача. Будучи опитаною службовою особою відповідача вказала своє прізвище ОСОБА_10.

Відповідач факти, які відображені 22.12.2018 в поясненнях ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 жодним іншим чином не перевірялися, самі пояснення не містять достатніх відомостей та даних, які самостійно є підставою для обґрунтованих висновків про наявність між зазначеними особами та позивачем трудових відносин, їх строк, умови праці, обов'язки працівників, обсяг та зміст виконуваної роботи, її характер, спосіб та форму оплати праці, трудовий розпорядок, тощо. Тобто, пояснення вказаних осіб самостійно не забезпечують достатність матеріалів перевірки відомостям, що обґрунтовують висновок перевірки про порушення позивачем вимог частин 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальним органам про прийняття на роботу» за №413 від 17.06.2015.

Перевіркою в судовому засіданні відомостей, якими обґрунтовано такі висновки відповідача їх, не підтверджено.

Особи, пояснення яких відібрано під час перевірки, будучи допитаними як свідки, попередженими про кримінальну відповідальність та під присягою свідка, спростували зазначені в поясненнях відомості.

Відповідачем не наведено жодних інших фактичних даних, а також не надано доказів на їх підтвердження, що могли б слугувати підставою для підтвердження висновків про порушення позивачем частин 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальним органам про прийняття на роботу» за №413 від 17.06.2015, чи спростувати покази свідків.

Також, суд встановив, що фактично перевірка позивача проведена 22.12.2017, акт перевірки складено 28.12.2017, за період з 27.12.2017 до 28.12.2017.

Вказану обставину відповідач пояснив продовженням строків перевірки за клопотанням позивача, однак, суд зазначає, що продовження строків перевірки не можуть бути підставою для їх перенесення в інші терміни, а така зміна є порушенням пункту 19 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю і виключає із строків перевірки день інспекційного відвідування, що в свою чергу позбавляє допустимості всіх доказів отриманих під час такого відвідування.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що з показань свідків встановлено проведення 22.12.2017 інспектування відвідування посадовими особами Управління Держпраці в Івано-Франківській області в кількості 7 осіб, а в акті перевірки вказано тільки одна службова особа.

Як наслідок, суд не встановив в даних правовідносинах порушення позивачем вимог частин 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальним органам про прийняття на роботу» за №413 від 17.06.2015.

За таких обставини, є протиправною та підлягає скасуванню постанова Управління Держпраці в Івано-Франківській області за №09-05-339/21 від 24.01.2018 про накладення уповноваженими особами на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 288 000 гривень, а позовні вимоги в частині її скасування, є обґрунтованими.

Позивач при зверненні з даним адміністративним позовом до суду звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», про понесення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи учасники справи не заявляли, а також доказів, що підтверджують розмір таких судових витрат, суду не надано. Як наслідок, у справі відсутні судові витрати, що підлягають розподілу.

Враховуючи вище викладене, суд робить висновок, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Незалежності, 67, місто Івано-Франківськ, ) за №09-05-339/21 від 24.01.2018 про накладення уповноваженими особами на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (село Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) штрафу в розмірі 288 000 (двісті вісімдесят вісім тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап'юк С.В.

Рішення складене в повному обсязі 15 червня 2018 р.