Справа № 816/1477/17
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: С.С. Бойко

13 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/1477/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старосуда М.І.

суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2018, повний текст складено 13.03.18 по справі № 816/1477/17

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту захисту економіки Національної поліції України

про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 190 о/с від 07 червня 2017 року про звільнення зі служби в поліції з 12 червня 2017 року за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" майора поліції ОСОБА_1 (0095181) начальника міжрайонного відділу № 2 (м. Кременчук) управління захисту економіки в Полтавській області ДЗЕ НПУ;

- поновити його на службі в поліції на посаді начальника міжрайонного відділу № 2 (м. Кременчук) управління захисту економіки в Полтавській області ДЗЕ НПУ;

- стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 червня 2017 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2018р. позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 190 о/с від 07 червня 2017 року про звільнення зі служби в поліції з 12 червня 2017 року за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" майора поліції ОСОБА_1 (0095181) начальника міжрайонного відділу № 2 (м. Кременчук) управління захисту економіки в Полтавській області.

Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника міжрайонного відділу № 2 (м. Кременчук) управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 13 червня 2017 року.

Стягнуто з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 71478 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що хоча висновком судово-почеркознавчої експертизи №596-17 від 30.01.2018 року встановлено, що позивач власноручно не писав і не підписував рапорт про звільнення зі служби, однак жодним нормативно-правовим актом не передбачена обовязкова умова написання рапорту (заяви) на звільнення за власним бажанням в присутності керівника або працівника кадрової служби, оскільки такий рапорт може бути виготовлений раніше дати його подання.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильність розрахунку середнього грошового забезпечення та просить змінити судове рішення в цій частині, стягнувши на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 101406,80 гривень.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, майор поліції ОСОБА_1 проходив службу на посаді начальника міжрайонного відділу №2 (м. Кременчук) управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

07.06.2017 року заступником Голови - начальником Департаменту захисту економіки Національної поліції України винесено наказ №190 о/с про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади з 12 червня 2017 року за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням). Підставою для винесення наказу зазначено рапорт ОСОБА_1 від 30.05.2017 року.

Позивач, не погоджуючись з наказом про звільнення зі служби, звернувся до суду з вказаним позовом, оскільки власного бажання або ж наміру звільнитися зі служби він не виявляв, власноручно рапорт на звільнення не писав і не підписував та не подавав рапорт до управління захисту економіки в Полтавській області.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, оскільки для винесення відповідачем наказу від 07.06.2017 року №190 о/с не було законних підстав у звязку з тим, що позивач власноручно не писав і не підписував рапорт про звільнення зі служби, а тому такий наказ підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання протиправним, скасування наказу та поновлення позивача на службі, виходячи з наступного.

Згідно ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Відповідно до Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 року № 1235, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2016 року за № 1668/29798, підставами для видання наказів по особовому складу є, зокрема звільнення зі служби в поліції, а підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 року № 1235 (далі Перелік).

Зазначеним Переліком встановлено: 1. Рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі.

Отже, поліцейський, який виявив бажання звільнитися зі служби в поліції за власним бажанням, повинен подати до підрозділу кадрового забезпечення написаний власноручно рапорт у довільній формі про звільнення зі служби за власним бажанням.

26 жовтня 2017 року судом першої інстанції за клопотанням позивача призначено судово-почеркознавчу експертизу для вирішення питання чи виконано рукописний текст в рапорті про звільнення за власним бажанням, написаному 30 травня 2017 року від імені начальника міжрайонного відділу № 2 (м. Кременчук) управління захисту економіки в Полтавській області ДЗЕ НПУ майора поліції ОСОБА_1 тією особою, від імені якої він зазначений, тобто ОСОБА_1 та чи виконано підпис у вищевказаному рапорті ОСОБА_1

Згідно висновку експерта №596-17 від 30.01.2018 року почерк, яким виконано рукописний текст від імені ОСОБА_1 та розміщений в оригіналі рапорту ОСОБА_1 від 30.05.2017 року про його звільнення та підпис від імені ОСОБА_1 виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

Отже, твердження позивача, що він не мав наміру звільнятися зі служби та власноручно не писав і не підписував рапорт про звільнення зі служби, обєктивно підтверджуються висновком судово-почеркознавчої експертизи №596-17 від 30.01.2018 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для винесення відповідачем наказу від 07.06.2017 року №190 о/с не було законних підстав, оскільки позивач власноручно не писав і не підписував рапорт про звільнення зі служби, а тому такий наказ підлягає скасуванню.

Колегія суддів зазначає, що посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачена обовязкова умова написання рапорту (заяви) на звільнення за власним бажанням в присутності керівника або працівника кадрової служби і, що такий рапорт може бути виготовлений раніше дати його подання, не є підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки зазначеним вище Переліком чітко визначено, що рапорт (заява) пишеться власноручно у довільній формі.

Щодо рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 71478 грн., колегія суддів приходить до висновку, що рішення в цій частині підлягає скасуванню із частковим задоволенням вимог апеляційної скарги позивача.

Приймаючи рішення в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що за час вимушеного прогулу з відповідача підлягає стягненню грошове забезпечення в сумі 71478 грн., із розрахунку середньоденного грошового забезпечення - 376,20 грн. за 190 робочих днів вимушеного прогулу з моменту звільнення позивача з 08.06.2017 року по дату поновлення - 13.03.2018 року (376,20 грн. х 190 дні).

Однак, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим з наступних підстав.

Колегія суддів зазначає, що спеціальним законодавством визначено порядок та умови виплати поліцейському грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Таким спеціальним законодавством є Порядок та Умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовам навчання, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799 (надалі Порядок).

Відповідно до пункту 6 розділу III Порядку, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службу у звязку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Пунктом 9 розділу I Порядку передбачено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Згідно довідки Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 11 вересня 2017 року №471 про доходи, ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення за квітень 2017 року - 11475,00 грн. (30 робочих днів), за травень 2017 року - 11475,00 грн. (31 робочий день). Середньоденне грошове забезпечення позивача складає 376,23 грн., а середньомісячне його грошове забезпечення складає 11475,00 грн.

Отже, грошове забезпечення поліцейським нараховується та виплачується за повний календарний місяць, а у випадку виплати грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Оскільки день звільнення позивача зі служби 12.06.2017 року вважається останнім днем служби, тому час вимушеного прогулу складає з 13.06.2017 року по 13.03.2017 року день прийняття судом першої інстанції рішення про поновлення позивача на службі.

Згідно довідки Департаменту захисту економіки Національної поліції України про розрахунок грошового забезпечення час вимушеного прогулу, у разі поновлення позивача на службі, розмір його грошового забезпечення час вимушеного прогулу з 13.06.2017 року по 13.03.2017 року складає 103497 грн.

Колегія суддів вважає вірним зазначений розрахунок, оскільки такий розрахунок відповідає пункту 9 розділу I Порядку та Умовам виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовам навчання, затвердженому Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 року № 260, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошове забезпечення час вимушеного прогулу з 13.06.2017 року по 13.03.2017 року в сумі 103497 грн.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційних скарг рішення суду першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, оскільки рішення суду в частині стягнення грошового забезпечення час вимушеного прогулу в сумі 71478 грн. підлягає скасування з ухваленням в цій частині постанови про стягнення грошового забезпечення час вимушеного прогулу в сумі 103497 грн.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п.п.1,2 3, 4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення в частині стягнення грошового забезпечення час вимушеного прогулу в сумі 71478 грн., неповно зясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що є підставами для скасування оскарженого судового рішення в цій частині та прийняття в цій частині нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України залишити без задоволення .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 по справі № 816/1477/17 в частині стягнення з Департаменту захисту економіки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01061) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 39600, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 71478,00 гривень скасувати.

Прийняти в цій частині постанову, якою стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01061) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 39600, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 103497,00 гривень.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 року по справі №816/1477/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, а у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, постанова може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення - з 18.06.2018 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4