Справа № 819/2331/17
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2331/17

13 червня 2018 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Заблоцька І.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Тернопільської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Релігійна громада "Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла села Кинахівці Збаразького району Тернопільської єпархії Української православної церкви Київського патріархату про визнання дискримінаційним розпорядження, визнання протиправним та скасування розпорядження Тернопільської обласної державної адміністрації №277-од від 15.05.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (надалі позивач, ОСОБА_4Г.) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Тернопільської обласної державної адміністрації (відповідач, Тернопільська ОДА), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Релігійна громада «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла» села Кинахівці Збаразького району Тернопільської єпархії Української православної церкви Київського патріархату, в якому просить визнати дискримінаційним розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 15.05.2017 року №277-од «Про статут релігійної організації УПЦ КП села Кинахівці Збаразького району у новій редакції, визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 15.05.2017 року №277-од «Про статут релігійної організації»

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 19 квітня 2018 року о 11:00 год. Представником відповідача подано письмовий відзив на позовну заяву. Представник третьої особи подав письмові пояснення щодо позову.

19 квітня 2018 року у судовому засіданні оголошено перерву до 26.04.2018 року о 09:30 год. у звязку із необхідністю подання представником позивача всіх документів та повторного виклику представника третьої особи. 26 квітня 2018 року у судовому засіданні оголошено перерву до 23.05.2018 року о 12:00 год. у звязку із продовженням підготовчого провадження. 17 травня 2018 року представником позивача подано відповідь позивача на відзив Тернопільської обласної державної адміністрації. 23 травня 2018 року у судовому засіданні закінчено підготовче провадження і призначено справу до розгляду на 29.05.2018 року о 14:30 год. 29 травня 2018 року у судовому зсіданні відкладено розгляд справи до 13.06.2018 року о 10:00 год. для повторного виклику позивача.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що ОСОБА_4 в даному випадку заявив позов як фізична особа, так як він є настоятелем релігійної громади «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла» села Кинахівці Збаразького району Тернопільської єпархії Української православної церкви, та діє в інтересах парафіян, які доручили йому представляти їх інтереси у цьому спорі у відповідності до протоколу парафіяльних зборів. По суті спору пояснив, що оскаржуване розпорядження Тернопільської обласної державної адміністрації є дискримінаційним, оскільки не забезпечує рівність прав двох релігійних громад села Кинахівці Збаразького району Тернопільської області. Вказав, що релігійна громада «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла» села Кинахівці Збаразького району Тернопільської єпархії Української православної церкви не проводила зборів та не приймала рішення про викладення Статуту релігійної громади у новій редакції, що, як наслідок, привело до позбавлення правосубєктності релігійної громади «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла» села Кинахівці Збаразького району Тернопільської єпархії Української православної церкви. Вважає, що розпорядження Тернопільської обласної державної адміністрації від 15.05.2017 року № 277-од прийняте з порушенням ст.ст. 9, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 2, 5, 6, 7 Закону України Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні, ч. 5 ст.5, ч.1 ст.12, ст.13, ч.1,2 ст.16, ч.1,2 ст.18 Закону України Про свободу совісті та релігійні організації.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Вказав, що оскаржуване розпорядження прийняте у відповідності до вимог Закону України Про свободу совісті та релігійні організації з дотриманням ст.9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.1 ст.35 Конституції України та на підставі повноважень, які надані Тернопільській обласній державній адміністрації Законом України Про місцеві державні адміністрації від 09.04.1999 року № 586-ХІХ в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення. Просить врахувати рішення Європейського суду з прав людини від 14.06.2007 року у справі Свято-Михайлівська Парафія проти України. Також вказав, що Тернопільська обласна державна адміністрація в даному випадку виступає лише реєструючим органом, який при прийнятті рішення перевіряє та вивчає лише ту інформацію, яка міститься в поданій релігійною громадою заяві та статуті.

Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, в даному випадку відбулась зміна назви юридичної особи на «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла села Кинахівці Збаразького району Тернопільської єпархії Української Православної церкви Київського патріархату», а не поділ чи припинення юридичної особи. Зазначив, що жодного позбавлення статусу чи правосубєктності юридичної особи, як це вважає позивач, не відбувалося, а релігійна громада «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла села Кинахівці Збаразького району Тернопільської єпархії Української Православної церкви» та релігійна громада «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла села Кинахівці Збаразького району Тернопільської єпархії Української Православної церкви Київського патріархату» є однією і тією ж юридичною особою, мають одинаків ідентифікаційний код 21160995, місцезнаходження с.Кинахівці, Збаразький район, Тернопільська область. Вважає, будь-якої дискримінації з боку Тернопільської обласної державної адміністрації при прийнятті розпорядження від 15.05.2017 року відносно позивача немає. Звернув увагу суду, що оскільки відсутні порушення з боку відповідача норм Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», позовні вимоги ОСОБА_4 до задоволення не підлягають.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступних підстав.

У розумінні ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Крім цього, згідно зі статтею 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу думки, совісті та релігії; це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання, а також свободу сповідувати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно. Свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає лише таким обмеженням, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Велика палата Європейського Суду з прав людини підтвердила право релігійних організацій на самоврядування. Таке рішення Суд постановив 14 вересня у справі Нагі проти Угорщини (Nagy v. Hungary), чим підтвердив принцип церковної автономії. Велика палата ЄСПЛ захистила право церков на церковні суди та дисципліну служителів церкви.

Судом встановлено, що 10.03.2017 року до Тернопільської обласної державної адміністрації звернулося десять парафіян про реєстрацію статуту у новій редакції (зміни до статуту) релігійної громади «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла» с.Кинахівці, Збаразького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату прийнятий парафіяльними зборами віруючих 04.03.2017 року. Серед іншого, до заяви додано Протокол №2 від 04.03.2017 року Парафіяльних зборів віруючих Релігійної громади «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла» села Кинахівці Збаразького району Тернопільської єпархії Української православної церкви. З даного Протоколу вбачається, що на зборах релігійна громада вирішила вийти з канонічної і організаційної підлеглості Тернопільської єпархії УПЦ Київського патріархату, а також внести зміни і прийняти статут релігійної громади у новій редакції із назвою «Парафія ОСОБА_5 апостолів Петра і Павла с.Кинахівці, Збаразького району Тернопільської єпархії Української православної церкви Київського патріархату».

Згідно розпорядження Голови Тернопільської обласної державної адміністрації №277-од від 15.05.2017 року зареєстровано Статут релігійної організації «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла села Кинахівці Збаразького району Тернопільської області Єпархії Української православної церкви Київського патріархату», зареєстрований рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради народних депутатів від 05 березня 1992 року №19, у новій редакції.

Як вбачається з листів Тернопільської обласної державної адміністрації № 03-1684/33-29 від 12.04.2017 року та № Г-6/712, Г-6/765, Г-6/835 від 27.03.2017 року, з метою вивчення міжконфесійної ситуації направлено відповідні запити до Збаразької райдержадміністрації та місцевого органу самоврядування.

Відповідач звернувся до Голови Збаразької райдержадміністрації з листом № 01/157/01-12 від 17.03.2017 року, а також до Голови Вишнівецької територіальної громади з листом № 01/158-01-12 від 17.03.2017 року, в яких просив доручити вивчити дане питання, і до 05.04.2017 року надіслати в управління вмотивований висновок щодо реєстрації статуту релігійної організації «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла» села Кинахівці Збаразького району Тернопільської єпархії УПЦ КП».

У відповідь на вказаний лист Збаразькою районною державною адміністрацією Тернопільської області надано відповідь №01-620/01-17 від 05.04.2017 року, у відповідності до якої Збаразька районна адміністрації, вивчивши релігійну ситуацію у селі Кинахівці, відзначає право релігійної громади «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла» с.Кинахівці на вільну зміну конфесійної підлеглості і на перехід релігійної громади під юрисдикцію Української Православної Церкви Київського Патріархату та не заперечує щодо реєстрації змін і доповнень до статуту релігійної громади УП села Кинахівці.

Також, Вишнівецькою селищною радою Збаразького району Тернопільської області надано відповідь № 204/2-17 від 04.04.2017 року (разом з рішенням №23 від 04.04.2017 року Виконавчого комітету Вишнівецької селищної ради Збаразького району Тернопільської області та висновком Виконавчого комітету Вишнівецької селищної ради від 04.04.2017 року), якою підтримано реєстрацію статуту релігійної організації «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла» села Кинахівці Збаразького району Тернопільської Єпархії УПЦ КП.

Не погоджуючись з прийнятим Тернопільською обласною державною адміністрацією розпорядженням №277-од від 15.05.2017 року «Про статут релігійної організації УПЦ КП села Кинахівці Збаразького району у новій редакції», позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Правовідносини, повязані із свободою совісті та діяльністю релігійних організацій регулюються Законом України Про свободу совісті та релігійні організації та іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до нього та Конституції України.

У відповідності до ст.3 Закону України Про свободу совісті та релігійні організації, кожному громадянину в Україні гарантується право на свободу совісті. Це право включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання.

Статтею 7 Закону України Про свободу совісті та релігійні організації передбачено, що релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями). Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об'єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об'єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Згідно ст.8 Закону України Про свободу совісті та релігійні організації, релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того ж культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об'єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних і організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості.

У відповідності до ст.12 Закону України Про свободу совісті та релігійні організації, статут (положення) релігійної організації, який відповідно до цивільного законодавства визначає її правоздатність, підлягає реєстрації у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону. Статут (положення) релігійної організації приймається на загальних зборах віруючих громадян або на релігійних з'їздах, конференціях. Статут (положення) релігійної організації повинен містити відомості про: 1) вид релігійної організації, її віросповідну приналежність і місцезнаходження; 2) місце релігійної організації в організаційній структурі релігійного об'єднання; 3) майновий стан релігійної організації; 4) права релігійної організації на заснування підприємств, засобів масової інформації, інших релігійних організацій, створення навчальних закладів; 5) порядок внесення змін і доповнень до статуту (положення) релігійної організації; 6) порядок вирішення майнових та інших питань у разі припинення діяльності релігійної організації.

Статут (положення) може містити й інші відомості, пов'язані з особливостями діяльності даної релігійної організації. Статут (положення) релігійної організації не повинен суперечити чинному законодавству. Документи, які визначають віросповідну діяльність, вирішують інші внутрішні питання релігійної організації, не підлягають реєстрації в державних органах.

Згідно ст.14 Закону України Про свободу совісті та релігійні організації, для реєстрації статуту (положення) релігійної громади громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Автономній Республіці Крим - до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Орган, який здійснює реєстрацію, в місячний термін розглядає заяву, статут (положення) релігійної організації, приймає відповідне рішення і не пізніш як у десятиденний термін письмово повідомляє про нього заявникам. У необхідних випадках орган, який здійснює реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій, може зажадати висновок місцевої державної адміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, а також спеціалістів. У цьому разі рішення про реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій приймається у тримісячний термін. Зміни і доповнення статутів (положень) релігійних організацій підлягають реєстрації в тому ж порядку і в ті ж терміни, що і реєстрація статутів (положень). У разі необхідності в розгляді питання про реєстрацію статуту (положення) можуть брати участь з дорадчим голосом представники релігійної організації.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу думки, совісті та релігії; це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів, як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно. Свобода сповідувати свою релігію і є необхідним в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відтак, суд вважає, уповноваженими особами релігійної громади «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла» с.Кинахівці, Збаразького району, Тернопільської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату подано до Тернопільської обласної державної адміністрації повний та вичерпний перелік документів, що визначений чинним законодавством України для реєстрації Статуту релігійної організації у новій редакції, що дає виключні підстави для реєстрації такого статуту.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Чинним законодавством України на обласні державні адміністрації покладено обов'язок із реєстрації статутів релігійних організацій, а також змін і доповнень до них. Така реєстрація здійснюється шляхом видачі головою обласної державної адміністрації розпорядження відповідно до ч.1 ст.6 та ч.1 ст.41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації". Згідно ч.1 ст.14 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" для реєстрації статуту релігійної громади громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

В даному випадку, Тернопільська обласна державна адміністрація виступає лише реєструючим органом, який при прийнятті рішення керується виключно зазначеними нормами Закону і перевіряє та вивчає лише ту інформацію, яка міститься в поданій релігійною громадою заявою по суті. Тернопільська обласна державна адміністрація, на думку суду, не повинна і не вивчає компетенцію осіб, які подають документи для реєстрації статуту релігійної громади, протокол чи списки членів громади, правомірність проведення загальних зборів громади, з огляду на те, що це внутрішня справа громади, а держава в межах Закону України Про свободу совісті та релігійні організації не втручається в діяльність релігійних організацій.

Саме на загальних зборах віруючих громадян вирішуються питання, пов'язані з діяльністю релігійної організації як юридичної особи, яка користується правами і несе обов'язки відповідно до законодавства і статуту.

Разом з тим, статтею 6 Закону України Про місцеві державні адміністрації передбачено, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Статтею 37 Закону України Про місцеві державні адміністрації передбачено, що місцеві державні адміністрації взаємодіють з політичними партіями, громадськими, релігійними організаціями, професійними спілками та їх об'єднаннями, організаціями роботодавців та їх об'єднаннями для забезпечення прав і свобод громадян, задоволення їх політичних, екологічних, соціальних, економічних, культурних та інших інтересів з урахуванням загальнодержавних і місцевих інтересів, сприяють виконанню статутних завдань та забезпечують додержання законних прав таких об'єднань громадян.

Забезпечення виконання та додержання законодавства про свободу совісті, світогляду, віросповідання та релігійні організації здійснюють у межах компетенції центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері релігії, інші центральні органи виконавчої влади, органи прокуратури, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Зокрема, у розумінні ст.30 Закону України Про свободу совісті та релігійні організації, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії, забезпечує проведення державної політики щодо релігій і церкви шляхом: здійснення реєстрації статутів (положень) релігійних організацій, зазначених у частині другій статті 14 цього Закону, а також змін і доповнень до них.

Рішенням Європейського Суду з прав людини від 14 червня 2007 року у справі Свято-Михайлівська Парафія проти України (заява №77703/01), суд вказав, що право на свободу віросповідання виключає будь-які повноваження держави оцінювати легітимність способу вираження релігійних поглядів. Право віруючих на свободу віросповідання, яке включає право кожного сповідувати релігію разом з іншими, передбачає очікування, що віруючі матимуть змогу вільно обєднуватися без жодного свавільного втручання з боку держави. Будь-які повноваження держави оцінювати легітимність релігійних поглядів є несумісними з її обовязком, визначеним у практиці Суду бути нейтральною та безсторонньою.

В той же час, підстави та випадки відмови в реєстрації статуту (положення) релігійної організації наведені у ст.15 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації", відповідно до якої у реєстрації статуту (положення) релігійної організації може бути відмовлено, якщо її статут (положення) або діяльність суперечать чинному законодавству. Рішення про відмову в реєстрації статуту (положення) релігійної організації із зазначенням підстав відмови повідомляється заявникам письмово в десятиденний термін. Це рішення може бути оскаржено в суд у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством України.

З аналізу зазначеної вище норми слід дійти висновку, що відмова у реєстрації статуту релігійної організації, відповідно й змін і доповнень до нього, можлива виключно у таких випадках: статут такої релігійної організації суперечить чинному законодавству або діяльність релігійної організації суперечить чинному законодавству. В даному випадку, суд вважає, що відмова відповідача в реєстрації Статуту (в новій редакції) була б невиправданим втручанням держави (органу державної влади) у внутрішню діяльність релігійної громади. Суд зазначає, що члени громади користуються своїм правом на внесення змін у статут шляхом викладення його у новій редакції.

Разом з тим, судом не здобуто, а позивачем не наведено, що Статут або діяльність релігійної громади «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла» с.Кинахівці, Збаразького району, Тернопільської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату суперечить чинному законодавству України.

З огляду на те, що вказані документи не містять інформацію, що спростовує чи підтверджує правомірність викладення Статуту у новій редакції, суд не приймає до уваги Протокол №1 Парафіяльних зборів віруючих Релігійної громади «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла» села Кинахівці Збаразького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви від 25.02.2017 року, Протокол №3 від 25.02.2017 року Парафіяльних зборів релігійної організації «Парафія святих апостолів Петра і Павла» села Кинахівці Збаразького району Тернопільської єпархії Української Православної церкви, Протокол №4 від 25.06.2017 року парафіяльних зборів релігійної громади «ОСОБА_5 апостолів Петра і Павла» села Кинахівці Збаразького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви, Протокол №1 Лічильної комісії парафіяльних зборів віруючих релігійної громади УПЦ «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла» про підсумки голосування по питання переходу релігійної громади «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла» с.Кинахівці з Тернопільської єпархії УПЦ до Тернопільської єпархії УПЦ Київського патріархату, довідку Канцелярії Київської митрополії Української Православної Церкви №2474 від 23.12.2015 року.

Поряд з цим, суд зазначає, що долучені до матеріалів справи заяви ініціативної групи парафіян церкви «Св.ОСОБА_6 Петра і Павла» с.Кинахівці від 24.02.2017 року та 02.03.2017 року щодо надання приміщень для проведення зборів церковної громади, лист Вишнівецької селищної ради Збаразького району Тернопільської області №112/2-17 від 24.02.2017 року, направлений на адресу Начальника Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області щодо забезпечення правопорядку, не беруться до уваги судом при прийнятті рішення по суті, оскільки дані документи визначають організаційні засади діяльності релігійної громади, зокрема проведення зборів церковної громади.

Крім того, згідно наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців, припинення юридичної особи - релігійної громади «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла» с.Кинахівці, Збаразького району, Тернопільської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату не зареєстроване. Доказів про те, що утворювалися нові юридичні особи чи припинялися діючі, сторонами не надавались. Таким чином, жодного позбавлення статусу чи правосубєктності юридичної особи, як вважає сторона позивача, не відбувалося, а тому не відбувся поділ, чи припинення юридичної особи.

Суд приймає до уваги посилання сторони позивача на практику Європейського Суду з прав людини (справи Священий синод Болгарської православної церкви (Митрополит Інокентій) та інші проти Болгарії за заявою № 412/03 та 35677/04 до ЄСПЛ від 22.01.2009 ролу; Серіф проти Греції за Заявою № 38178/97 до ЄСПЛ від 14.03.2003 року; Хасан та Чауш проти Болгарії за Заявою № 30985/96 до ЄСПЛ від 26.10.2000 року; Бессарабська митрополія проти Молдови за заявою № 45701/99 до ЄСПЛ від 13 грудня 2001 року; Верховна священна рада Союзу мусульман Болгарії проти Болгарії за заявою № 39023/97 до ЄСПЛ від 16.12.2004 року, оскільки: В рамках системи, яка регулює питання отримання статусу юридичної особи, держави повинні виконувати свої обовязки, забезпечуючи щоб національне законодавство надавало релігійним громадам, які дотримуються певних переконань, можливість самим вирішувати питання щодо власного керівництва, внутрішніх правил, сутнісного змісту своїх переконань, структури громади та методів призначення священослужителів тощо.

Суд не приймає до уваги Статут релігійної громади «Парафія святих апостолів Петра і Павла» села Кинахівці Збаразького району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви, зареєстрований рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради від 05.03.1992 року №19 (у редакції розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 12.09.2011 року №717), оскільки він не має правових наслідків для здійснення реєстрації (перереєстрації) Статуту релігійної громади у новій редакції.

При цьому, суд зазначає, що позивачем не наведено обґрунтованих тверджень та не підтверджено належними та допустимими доказами, що порушені його власні інтереси як фізичної особи, яка звертається до суду, захист яких є завданням адміністративного судочинства у розумінні ст.2 КАС України.

В матеріалах справи також містяться такі документи, як клопотання о.ОСОБА_4 про захист прав віруючих УПЦ від рейдерського захоплення церкви від 24.02.2017 року, заява о.ОСОБА_4 про вжиття заходів направлених на припинення дискримінації прав віруючих УПЦ с.Кинахівці зі сторони УПЦ Київського патріархату та недопущення рейдерського захоплення церкви представниками УПЦ КП від 27.02.2017 року, заява о.ОСОБА_4 про спростування інформації та вжиття заходів від 06.03.2017 року, повідомлення о.ОСОБА_4 про врахування інформації та недопущення дискримінації від 14.04.2017 року, довідка №4282 від 27.06.2017 року, видана виконавчим комітетом Вишнівецької селищної ради Збаразького району Тернопільської області, однак суд не приймає їх до уваги, оскільки спірні правовідносини охоплюють питання щодо правомірності реєстрації Статуту релігійної організації в новій редакції та винесення відповідного розпорядження щодо цього, а не організацію діяльності відповідної релігійної громади.

З цих же мотивів судом не приймаються до уваги матеріали кримінального провадження №0000131, оскільки судом не здобуто, а позивачем не подано до суду належних та допустимих доказів, що в межах даного кримінального провадження не прийняті будь-які рішення, вирок суду, що свідчили б про встановлення тих чи інших фактів.

Тому, суд не заперечуючи права релігійної громади на вільний вибір конфесійної належності та права на її підлеглість у канонічних і організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості, дійшов висновку про законність та обґрунтованість оспорюваного розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації №277-од від 15.05.2017 року.

У розумінні п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні", дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України, всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації. Форми дискримінації з боку державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, юридичних осіб публічного та приватного права, а також фізичних осіб, визначені статтею 5 цього Закону, забороняються (ч.ч. 1,2 ст.6 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні"). Не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб (ч.3 ст.6 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні"). Таким чином, дискримінацією є відповідні обмеження прав та свобод осіб, які створюють перешкоди у їх реалізації.

У даному випадку судом не встановлено, а позивачем не наведено та не підтверджено належними та допустимими доказами наявність дискримінаційних ознак у розпорядженні голови Тернопільської ОДА № 277-од від 15.05.2017 року. Натомість, члени релігійної громади скористались своїм законним правом на вільну зміну канонічної юрисдикції.

Крім того, суд зазначає, що ст. 5 КАС України містить вичерпний перелік шляхів захисту порушених, на думку позивача, його прав, свобод або законних інтересів, однак обраний позивачем спосіб захисту шляхом визнання дискримінаційним розпорядження голови Тернопільської ОДА № 277-од від 15.05.2017 року у даній статті відсутній.

Також суд зазначає, що розпорядження голови Тернопільської ОДА № 277-од від 15.05.2017 року не є актом індивідуальної дії у розумінні п. 19 ч.1 ст.4 КАС України, оскільки стосується інтересів невизначеного кола осіб, а не фізичної особи ОСОБА_4 чи настоятеля релігійної громади ОСОБА_4

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.1, 2 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з огляду на те, що розпорядження Голови Тернопільської обласної державної адміністрації №277-од від 15.05.2017 року прийняте у відповідності до чинного законодавства України та в межах повноважень, наданих відповідачеві, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Тернопільської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Релігійна громада «Парафія ОСОБА_5 Петра і Павла» села Кинахівці Збаразького району Тернопільської єпархії Української православної церкви Київського патріархату про визнання дискримінаційним розпорядження, визнання протиправним та скасування розпорядження Тернопільської обласної державної адміністрації №277-од від 15.05.2017 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 червня 2018 року.

Головуюча суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.