Справа № 212/7668/17(2-а/212/230/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2018 рокусправа № 212/7668/17(2-а/212/230/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Круговий О.О.

судді: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Інспектора патрульної поліції 1-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ДПП ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2018 року (суддя суду першої інстанції ОСОБА_2Г.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг, у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспектора патрульної поліції 1-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ДПП ОСОБА_1 про скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

29 листопада 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправними дії інспектора поліції 1-ї роти 4-го батальйону УПП в м. Кривому Розі ДПП ОСОБА_1 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 на місці зупинки транспортного засобу 14.11.2017 року за адресою м. Кривий Ріг, вул.. Едуарда Фукса, 1а, скасувати постанову інспектора поліції 1-ї роти 4-го батальйону УПП в м. Кривому Розі ДПП ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП..

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідачем було протиправно розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу позивача, та прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення. Позивач наголошує, що розгляд справ про адміністративні правопорушення в контексті частини першої ст. 276 КУпАП необхідно розуміти як розгляд справ за місцем знаходження органу, уповноваженого Законом на розгляд справ про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідно адміністративно територіальну одиницю. Також, позивач зазначає, що розглянувши справу про притягнення його до відповідальності на місці вчинення правопорушення інспектором патрульної поліції 1-ї роти 4-го батальйону УПП в м. Кривому Розі ОСОБА_1 було порушено права позивача, визначені ст. 268 КУпАП, зокрема, позивача вказує, що йому не було забезпечено можливості скористатись правами визначеними ст. 268 КУпАП у повному обсязі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії інспектора патрульної поліції 1-ї роти 4-го батальйону УПП в м. Кривому Розі ОСОБА_1 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 на місці зупинки транспортного засобу 14.11.2017 року за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Едуарда Фукса, 1а; скасовано постанову інспектора патрульної поліції 1-ї роти 4-го батальйону УПП в м. Кривому Розі ОСОБА_1 серії БР №011752від 14.11.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, провадження у справі закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час патрулювання 14.11.2017 року відповідачем був помічений транспортний засіб Хонда, який рухаючись по вул.. Е.Фукса не подав сигнал світловим покажчиком повертаючи праворуч, а також на транспортному засобі був забруднений номерний знак. Відповідач зазначає, що після того, як ним було помічене та зафіксоване правопорушення, він зупинив транспортний засіб, яким керував позивача, представився та повідомив про причину зупинки, попросив предявити позивача посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Після проведення зазначених дій, відповідач зачитав позивачу його права та приступив для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Відповідач зазначає, що під час розгляду справи від позивача не надходило клопотань в порядку ст. 268 КУпАП, при цьому позивачу неодноразово демонструвались матеріали відеозапису факту правопорушення. Відповідач вказує, що за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення та з метою припинення вказаного правопорушення ним було законно та обґрунтовано прийнято постанову про накладення на ОСОБА_3 штрафу у розмірі 425 грн..

Від позивача електронним звязком та на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, вказує, що на його думку підстави для скасування рішення суду відсутні. Позивач вказує на порушення допущені відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, на те що відповідачем було розглянуто матеріали справи на місці зупинки транспортного засобу. Також, позивач вказує, що той факт, що номерний знак його автомобіля був забруднений не відповідає дійсності, що підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом. Також, позивач наголошує, що з відеозапису видно, як він двічі просив відповідача залучити до розгляду справи свідків, однак відповідач безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.11.2017 року інспектором патрульної поліції роти №1 батальйону 4 УПП в м. Кривому Розі ДПП ОСОБА_1 було прийнято постанову серії БР №011752 від 14.11.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн..

Відповідно до зазначеної постанови, ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом 14.11.2017 року о 20 годині 23 хвилині в м. Кривий Ріг, вул.. Е. Фукса здійснив рух із забрудненим номерним знаком, що не дало змогу чітко визначити його з відстані, при повороті праворуч не надав сигнал світловим покажчиком, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та п. 2.9, п. 9.2 ПДР України.

Вважаючи постанову БР №011752 від 14.11.2017 року у справі про адміністративне правопорушення протиправною позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено визначений ст.ст. 278, 279 КУпАП порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме справу розглянута за місцем зупинка автомобіля, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого на розгляд адміністративної справи.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Щодо доводів позивача стосовно порушення відповідачем порядку розгляду справи про притягнення водія до адміністративної відповідальності, а саме проведення розгляду справи за місцем події, а не за місце знаходження органу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення без скаладання протоколу.

Відтак, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права та безпідставно погодився з доводами позивача у справі про відсутність у відповідача інспектора патрульної поліції 1-ї роти 4 батальйону УПП у м. Кривому Розі ДПП ОСОБА_1А визначених законом повноважень на прийняття на розгляд справи та прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці зупинки автомобіля за адресою м. Кривий Ріг, вул.. Е. Фукса, 1а.

Перевіряючи правомірність прийнятої відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення по суті, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені ч. 2 ст.122 КУпАП.

У відповідності до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 2.9. (в) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом номерний знак, якого закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Згідно 9.2 (б) ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема за порушення правил користування світловими покажчиками.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, у відповідності до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, суд зазначає, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст..251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції було зясовано, що долучений відповідачем до заперечень на адміністративний позов диск із відеозаписом з місця події пробито наскрізь та прошито разом з матеріалами справи, вказане унеможливлює перегляд відеозапису. Диск із відеозаписом, що за поясненнями відповідача, був долучений до апеляційної скарги фактично відсутній, а запис №2 на останньому аркуші апеляційної скарги про наявність додатку до апеляційної скарги диску з записом факту події, видалено за допомогою коректора. (а.с. 23, 55).

Ухвалами Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2018 року та 29 травня 2018 року було витребувано у відповідача відеозапис з місця події із наданням відповідного строку.

На виконання ухвал суду відповідачем поштовим звязком надіслано до суду апеляційної інстанції DVD носій із записом факту правопорушення. (а.с.89)

Із наданого відповідачем відеозапису з місця події дійсно видно, що транспортний засіб Хонда здійснює поворот праворуч без використання попереджувальних сигналів при зміні руху. Із відеозапису видно, що співробітник поліції прослідував за порушником, після зупинки авто пішов до автомобіля Хонда, під керуванням позивача, та зясував, що також зафіксовано на відеозаписі, що номерний знак авто забруднений, що унеможливлює його впізнання на відстані 20 метрів.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до відеозапису, позивач фактично проти вчинення ним порушення норм ПДР заперечував, вказуючи на те, що він не може точно сказати, чи це його автомобіль зафіксований на відео, та чи здійснив він напевне правопорушення повідомити відповідачу не може, оскільки не хоче проти себе свідчити, при цьому, сам по собі рух автомобіля позивач не заперечував.

Між тим, з наявного відеозапису видно, що автомобіль Хонда здійснив поворот праворуч без використання попереджувальних світлових сигналів, вказаний автомобіль був єдиним автомобілем, що рухався перед автомобілем відповідача та здійснив поворот праворуч. Згідно відеозапису, відповідач постійно та безперервно їхав за автомобілем Хонда, під керуванням позивача, як до так і після фіксації вчиненого правопорушення, а після зупинки автомобіля Хонда за кермом сидів саме позивач, факту руху автомобіля під своїм кернуванням позивач не заперечував, тому суд апеляційної інстанції вважає доведеним той факт, що позивачем допущено порушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Доводи позивача про те, що номерний знак його автомобіля не був забруднений, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

З відеозапису видно, під час руху автомобіля Хонда номерний знак дійсно не можливо визначити на відстані, між тим, при фіксації відеозаписом номерного знаку під час стоянки авто на невеликий відстані видно, що номерний є забрудненим, однак підлягає визначенню.

Позивач вважає, що оскільки визначення номерного знаку автомобіля можливе на невеликій відстані, то ним не було допущене порушення п. 2.9 (в) ПДР.

Однак із такими доводами позивача суд не погоджується, оскільки як вже зазначалось відповідальність за порушення п. 2.9 (в) ПДР наступає в разі, якщо номерний знак є забруднений, що не дає змогу його визначити на відстані 20 метрів, отже, з урахуванням того, що на відстані руху автомобілів на дорозі номерний знак позивача не можливо було ідентифікувати, що підтверджено відеозаписом, суд приходить до висновку, що позивачем вчинено порушення п. 2.9 (в) ПДР.

Доводи позивача про те, що відповідач декілька разі відхилив клопотання позивача про залучення під час розгляду справи свідків суд також вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до відеозапису з місця події, позивач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення заявив клопотання про залучення до участі у справі свідків, під свідками ОСОБА_3 розумів осіб, які переглядатимуть відеоматеріали з місця події та вирішуватимуть чи дійсно автомобіль позивача зафіксований на відео.

Відповідач вказане клопотання відхилив, чим, на думку позивача, що порушив його права як особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що свідками є особи, яким безпосередньо відомі факти події, зокрема, як на власні очі бачили саму подію. Свідчення свідків має силу доказу. Заявляючи клопотання про залучення до участі у справі свідків зацікавлена особа має зазначити прізвище імя та по-батькові свідка, вказати про яку саме подію йому відомо, що саме такий свідок може підтвердити або спростувати.

Отже, клопотання позивача про залучення невизначених осіб з метою їх перегляду відеозапису з місця події та висловлення власної думки, фактично не може бути визнане клопотанням про залучання до участі у справі свідків, оскільки особи яких позивач просив залучити не є свідками для умов розгляду справи про адміністративне правопорушення, а їх особисте враження від перегляду відеозапису не є доказом.

З огляду на зазначене суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач правомірно відхилив клопотання позивача про залучення свідків, не порушивши при цьому його права.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3. Відтак, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2018 року слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 286, ст.308, ст. 310, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Інспектора роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ДПП ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2018 року у справі №212/7668/17 скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 13 червня 2018 року та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай