Справа № 819/290/18
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/3225/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Качмара В.Я.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року суддя Осташ А.В., час ухвалення 12.44 год., місце ухвалення м.Тернопіль у справі № 819/290/18 за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Тернопільській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, повний текст складено 19.03.2018р., -

в с т а н о в и л а :

15.02.2018 податковий орган звернувся до суду з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 8500,00 грн. по платежу адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Позовні вимоги мотивує тим, що за відповідачем станом на 22.01.2018 рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по платежу адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Відповідач в порушення вимог податкового законодавства добровільно не сплатила узгоджену суму податкового зобов'язання у встановлені законодавством строки, а також пеня нарахована на суму такого грошового зобовязання, згідно підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, визначається податковим боргом.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Податковий орган оскаржив дане рішення, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідності висновків обставинам справи, мотивуючи тим, що податкові штрафи зараховуються до адміністративно-господарських санкцій (ст.239, 241 ГК України). Строки давності, установлені в ч.1 ст.250 ГК України, на встановлені Податковим кодексом України штрафи не поширюються, оскільки це прямо сказано в нормах ч.2 ст.250 ГК України.

Вважає, що на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені ПК України та іншими законами, контроль за дотримання яких покладено на органи державної податкової служби, застосовується строк давності, визначений ст.102 ПК України, тобто 1095 днів. На такі випадки не поширюється обмеження щодо строків застосування штрафних санкцій, які передбачені ч.1 ст.250 ГК України.

Просить скасувати рішення і прийняти нове, яким позов задоволити.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що не перешкоджає розгляду справи.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи відповідно до ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що суб»єкт господарювання фізична особа - підприємець ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку у Бучацькій ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області.

Станом на 22.01.2018 відповідач має заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі 8500,00 грн. по платежу адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Дана заборгованість виникла внаслідок несплати узгодженого грошового зобовязання нарахованого згідного рішення про застосування фінансових санкцій №190204 від 22.04.2013 на загальну суму 8500,00 грн. винесеного на підставі акта перевірки від 18.03.2013 №78/21-1-1/НОМЕР_1, яким встановленого реалізацію та зберігання тютюнових виробів з підробленими марками акцизного податку (а.с. 14).

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.07.2013, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2015 відповідачці відмовлено у задоволенні позову про скасування рішення про застосування фінансових санкцій №190204 від 22.04.2013 на загальну суму 8500,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковим органом порушено строки, протягом яких до господарюючого суб'єкта можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 ПК України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 56 ПУ Країни встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до відповідачки застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу за реалізацію та зберігання тютюнових виробів з підробленими марками акцизного податку, відповідно до статті 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно зі статтею 238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Статтею 239 ГК передбачено, що однією із адміністративно-господарських санкцій може бути адміністративно-господарський штраф, який стягується із господарюючого суб'єкта до державного бюджету за порушення визначених законодавством України правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини першої статті 250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Зі змісту цієї статті випливає, що законодавець встановив граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання за порушення зазначеними суб'єктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Колегія суддів вважає, що застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення норм з регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів полягає у тому, що їх не може бути застосовано пізніше шести місяців із дня виявлення правопорушення.

Аналіз приписів наведеної статті дає підстави для висновку про те, що податковий орган, приймаючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених частиною першою статті 250 ГК України. Закінчення будь-якого зі встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

Таким чином, враховуючи те, що застосований згідно з рішенням про застосування фінансових санкцій штраф є адміністративно-господарською санкцією, то він мав би бути застосований у межах строків, визначених статтею 250 ГК України.

Тобто, річний строк для застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів (реалізація та зберігання тютюнових виробів з підробленими марками акцизного податку) закінчився у квітні 2014 році, в той час, позивач звернувся до суду із даним позовом в лютому 2018, тобто з порушенням строків застосування даного виду санкцій.

Колегія суддів, як і суд першої інстанції, не приймає до уваги твердження апелянта, що до спірних правовідносин слід застосовувати норми Податкового кодексу, оскільки контролюючим органом після винесення рішення про застосування фінансових санкцій №190204 від 22.04.2013 не застосовувалась процедура виставлення податкової вимоги, передбачена ст.59 ПК України. Крім того, враховуючи те, що у 2013 році діяв Податковий кодекс, то відповідно до його вимог мало б виноситись податкове повідомлення-рішення, а не рішення про застосування фінансових санкцій.

Податкову вимогу виставлено тільки 11.08.2017 з порушенням встановленого ПК України терміну.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.243 ч.3, 272, 283, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року у справі № 819/290/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повне судове рішення складено 14.06.18