Справа № 808/1239/18
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року (о 17 год. 45 хв.)Справа № 808/1239/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: 69120, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (місцезнаходження: 69104, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 25-а, )

третя особа Казенне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Іскра» (місцезнаходження: 69071, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 84, )

про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - Шевченківське об'єднане УПФУ м. Запоріжжя, відповідач), третя особа Казенне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Іскра» (далі - КП «НВК «Іскра»), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача та скасування рішення про відмову в призначення пільгової пенсії позивачу за №42 від 20.03.2018;

зобов'язати відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 13.03.2018 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 20.10.1983 по 23.02.2004.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві представник позивача зазначає, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, загальний трудовий стаж 34 роки 03 місяці 21 день, що підтверджується трудовою книжкою. Вказує, що в період з 20.10.1983 по 23.02.2004 працювала на Казенному підприємстві «Науково-виробничий комплекс «Іскра» на посаді монтажника радіоапаратури і приборів по першому розряду з повним робочим днем, дана посада відноситься до Списку №2, стаж якої складає 16 років 11 місяців 0 днів. Вважає, що вказаного пільгового стажу роботи достатньо для призначення пільгової пенсії, проте рішенням Шевченківського об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя №42 від 20.03.2018 позивачу було відмовлено у призначенні пільгової пенсії за Списком №2, з посиланням на те, що недостатньо пільгового стажу, а право на пенсію за Списком №2 набуду лише у віці 57 років. Посилаючись на те, що вказана відмова відповідача суперечить чинному законодавству, ґрунтується на безпідставних мотивах і не відповідає критеріям правомірності рішень та дій суб'єкта владних повноважень, просить суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 06.04.2018 відкрите провадження в адміністративній справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначене перше судове засідання на 03 травня 2018 року.

26 квітня 2018 року на адресу суду від третьої особи надійшли пояснення щодо позову (вх. №13483), у яких зазначає, що професія оператор прецизійної фотолітографії була включена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах Постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991. Вказує, що перша атестація робочих місць на КП «НВК «Іскра» була проведена та затверджена 14.02.2000 наказом №73, результатом якої було затверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 оператора презиційної фотолітографії. Таким чино, у відповідності до п. 4.4 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005, пільговий стаж громадянки ОСОБА_1 становить 9 років 00 місяців 09 днів, як і зазначено в Довідці КП «НВК «Іскра» №56 від 19.12.2013.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву (№ 13815), у якому, зокрема, пояснює, що підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є, насамперед, наявність професії чи посади в зазначених списках, підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації робочих місць, порядок проведення якої затверджений постановою КМУ від 01.08.1992 №442 та виконання робіт в умовах, передбачених відповідним Списком протягом повного робочого дня. Вказує, що період з 20.03.1983 по 01.02.1988 згідно із довідкою від 23.06.2016 №125-К не зараховується, оскільки в постанові Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 професія - оператор прецизійної фотолітографії відсутня. Період роботи з 21.09.1992 по 13.02.1995 до пільгового стажу не зараховується, оскільки перша атестація була проведена 14.02.2000, згідно із наказом від 14.02.2000 №73. Щодо періоду роботи з 14.02.1995 по 23.02.2004 зауважує, що пільговий стаж не зараховується цілком, оскільки позивач не у весь час виконувала роботу в умовах, передбачених відповідним Списком протягом повного робочого дня, що підтверджується уточнюючою довідкою, в якій зазначено, що позивач знаходилась у відпустці без збереження заробітної плати. На підставі вищевикладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

03 травня 2018 року розгляд справи відкладено на 24 травня 2018 року.

Позивачем надана відповідь на відзив (вх. №15870 від 21.05.2018), у якій вказує, що оскільки атестація робочих місць на підприємстві, на якому працювала, проводилась 14 лютого 2000 року, що підтверджується наказом №73 за умови, що у цей час докорінно не змінювались умови і характер праці, період роботи п'ять років до та після проведення атестації зараховується, тобто потрібно враховувати 5 років до проведення атестації. Таким чино, навіть якщо не враховувати період роботи з 21.09.1992 по 13.02.1995 та відпустки без збереження заробітної плати, пільговий стаж позивача перевищує 10 років, отже вона має право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте звернувся до суду із заявою (вх. №16089 від 24.05.2018) про розгляд справи за його відсутності у письмовому провадженні. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, надав суду заяву (вх. №16091 від 24.05.2018) про розгляд справи за його відсутності у письмовому провадженні. Проти позову заперечує у повному обсязі.

За приписами ч. 6 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 09.04.2001 ОСОБА_1 встановлено наступне:

- 20.10.1983 (запис № 1) прийнята до дослідного цеху Казенного конструкторського бюро «Іскра» монтажником радіоапаратури і приладів за першим розрядом;

- 07.12.1983 (запис №2) переведена до монтажно-збирального цеху оператором прецизійної фотолітографії за першим розрядом;

- 01.07.1984 (запис №3) присвоєний третій розряд оператора прецизійної фотолітографії;

- 15.12.1985 (запис №4) присвоєний четвертий розряд оператора прецизійної фотолітографії;

- 01.02.1988 (запис №5) переведена на посаду техніка - тех. полоса;

- 24.09.1990 (запис №6) переведена зав. Архівом в ц 96;

- 21.09.1992 (запис №7) переведена оператором прецизійної фотолітографії 4 розряду;

- 01.06.1993 (запис №8) присвоєний п'ятий розряд оператора прецизійної фотолітографії;

- 31.12.2003 (запис №9) Казенне конструкторське бюро «Іскра» реорганізоване в КП «НВК «Іскра»;

- 23.02.2004 (запис №10) звільнена за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

За даними довідки КП «НВК «Іскра» від 23.06.2016 №125-к за час роботи ОСОБА_1 працювала у шкідливих умовах праці з 07.12.1983 по 01.02.1988 і з 21.09.1992 по 23.02.2004 за професією оператора прецизійної фотолітографії. В постанові Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 дана професія відсутня, в постанові Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 вона вказана в новому підрозділі: «Переробка полупроводнікових матеріалів» (2170600а-15916) розділу XYІ: Електротехнічне виробництво і ремонт електротехнічного обладнання. Атестація робочих місць в Конструкторському бюро «Іскра» вперше проведена 14.02.2000 (Наказ №73), за результатами якого було підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 операторам прецизійної фотолітографії.

Відповідно до довідки КП «НВК «Іскра» № 56 від 19.12.2013 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній вбачається, що позивач з 14.02.1995 по 23.02.2004 працювала повний робочий день в КП «НВК «Іскра» та виконувала роботу в шкідливих умовах праці за професією оператора прецизійної фотолітографії, яка передбачена Списком №2 розділ XVI підрозділ 4а код КП 16.4 підстава Постанова КМУ від 16.01.2003 №36, загальний стаж роботи 09 років 00 місяців 09 днів. Робоче місце атестоване вперше: Наказ №73 від 14.02.2000, відпустки без збереження заробітної плати: 1995 рік - 48 днів, 1996 рік - 42 дні, 1997 рік - 148 днів, 1998 рік - 169 днів, 1999 рік - 53 дні, 2000 рік - 172 дні, 2001 - 61 день, 2002 рік - 80 днів, 2003 рік - 102 день, 2004 рік - немає.

У березні 2018 року позивач звернувся до Шевченківського об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя із заявою про призначення пільгової пенсії за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте листом від 22.03.2018 №6149/04 відповідачем направлено рішення №42 від 20.03.2018 про відмову у призначенні пенсії за віком по Списку №3 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення», яке обґрунтоване тим, що стаж роботи по Списку №2 обчислений в 06 років 4 місяці 6 днів, а тому підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, у віці 53 роки, відсутні.

Вважаючи відмову відповідача в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

За приписами п. "б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Отже, підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є насамперед наявність професії (посади) та виробництва у відповідному Списку.

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається ст. 100 даного Закону. За змістом вказаної норми Закону особам, які мають на день введення в дію цього Закону стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Списки № 1, 2 затверджені установою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 застосовувалися до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовувалися Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Суд вважає, що відповідачем період роботи позивача на КП «НВК «Іскра» з 20.03.1983 по 01.02.1988 згідно із довідкою від 23.06.2016 №125-К правомірно не зараховуваний до пільгового стажу, оскільки в постанові Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 професія - оператор прецизійної фотолітографії відсутня, що саме позивачем не заперечене у відповіді на відзив.

В подальшому, після звільнення ОСОБА_1 з роботи, ця професія була внесена до Списків № 2, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, які не мають зворотної дії в часі і не підлягають застосуванню до спірних правовідносин в період роботи позивача з 20.03.1983 по 01.02.1988 на посаді оператора прецизійної фотолітографії.

Щодо періоду роботи позивача з 21.09.1992 по 23.02.2004 суд виходить з наступного.

Згідно з Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 р. № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Повним робочим днем згідно із зазначеним Порядком вважається виконання робіт в умовах, передбачених Списками, протягом не менше 80% робочого часу, установленого для працівників цього виробництва, професії або посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних із виконанням працівником його трудових обов'язків.

Слід зазначити, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону «Про пенсійне забезпечення» для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного п'ятирічного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року відповідне право має бути підтверджено результатами атестації.

Результати атестації (як уперше проведеної, так і наступних) застосовуються під час обчислення стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, протягом 5 років після їх затвердження, за умови, що протягом цього часу на цьому підприємстві не змінювалися докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведено позачергову атестацію.

Якщо атестацію було вперше проведено після 21 серпня 1997 року (протягом 5 років після набрання чинності Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці №442), то у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21 серпня 1992 року, 5-річний період роботи на цьому підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи протягом наступних 5 років, за умови, що протягом цього часу на цьому підприємстві не змінювалися докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце).

Отже, при призначені пенсії на пільгових умовах для зарахування до пільгового стажу певного п'ятирічного періоду роботи в несприятливих умовах праці відповідне право впродовж цього періоду має бути підтверджено результатами атестації робочих місць за умовами праці.

Наказом «Про результати атестації робочих місць з умов праці для визначення права робітника на пільгові та додаткові відпустки» від 14.02.2000 № 73 по Казенному конструкторському бюро «Іскра» підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2 згідно із переліком робочих місць.

Таким чином, період роботи з 21.09.1992 по 13.02.1995 позивача на посаді оператора прецизійної фотолітографії не зараховується до пільгового стажу, оскільки не було проведено атестацію робочого місця, що є однією із основних вимог для призначення пільгової пенсії за Списком №2 відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, згідно з уточнюючою довідкою КП «НВК «Іскра» № 56 від 19.12.2013 позивач з працювала повний робочий день в КП «НВК «Іскра» та виконувала роботу в шкідливих умовах праці за професією оператора прецизійної фотолітографії, яка передбачена Списком №2 розділ XVI підрозділ 4а код КП 16.4 підстава Постанова КМУ від 16.01.2003 №36, відпустки без збереження заробітної плати: 1995 рік - 48 днів, 1996 рік - 42 дні, 1997 рік - 148 днів, 1998 рік - 169 днів, 1999 рік - 53 дні, 2000 рік - 172 дні, 2001 - 61 день, 2002 рік - 80 днів, 2003 рік - 102 день, 2004 рік - немає.

Аналізуючи вище викладені норми та матеріали справи, суд вважає, що відповідачем правомірно та у відповідності до приписів чинного законодавства позивачу зараховано лише той час, згідно із яким останній був зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, а це становить 6 років 4 місяці 6 днів. В зв'язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку про правомірність прийнятого відповідачем оскаржуваного рішення, що доводами позовної заяви та матеріалами справи не спростовується.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: 69120, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (місцезнаходження: 69104, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 25-а, ), третя особа Казенне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Іскра» (місцезнаходження: 69071, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 84, ) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак