Справа № 225/2106/18
Суддя: Челюбєєв Є. В.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер № 225/2106/18
Провадження № 2-а/225/70/2018
Головуючий у справі: Челюбєєв Є.В.
Дзержинський міський суд Донецької області
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

з участю

секретаря Бондарчук Т.І.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до поліцейського роти № 2 батальйону УПП у місті Бориспіль, капралу поліції Кузьменка Дмитра Олеговича про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправними дії поліцейського роти № 2 батальйону УПП у місті Бориспіль, капрала поліції Кузьменка Дмитра Олеговича щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №207606 від 22.04.2018, скасувати постанову серії БР №207606 від 22.04.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ч.1 ст.121 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він 22.04.2018 приблизно о 01 годині 50 хвилин в м. Бориспіль, керуючи автомобілем DAF XF 95/480, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по А/д Київ-Харків 76 кілометр де його зупинив поліцейський роти № 2 батальйону УПП у місті Бориспіль, капрал поліції Кузьменко Дмитро Олегович та на місці виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення вимог ДСТУ 6.8.6 та п.31.4.7 ПДР, а саме розбите скло в зоні дії роботи склоочисників, та його дії було кваліфіковано за ч.1 ст.121 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин про час, дату і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій позовні вимоги не визнав, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді, просив суд повністю відмовити в їх задоволенні. При цьому, просив суд розглянути справу без його участі. Разом з цим, надав відзив на адміністративний позов.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22.04.2018 року серія БР № 207606 на ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за те, що він 22.04.2018 року близько о 01 год. 50 хв. по А/д Київ-Харків 76 кілометр керував транспортним засобом марки DAF XF 95/480, реєстраційний номер НОМЕР_1, в якого була технічна несправність, а саме розбите скло в зоні дії роботи склоочисників, чим порушив вимоги ДСТУ 6.8.6 та п. 31.4.7 Правил дорожнього руху України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за порушення водієм правил керування транспортним засобом, а саме керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово - зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів , передбачена частиною першою статті 122 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідач у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №207606 від 22.04.2018посилається на вимоги п.п. 6.8.5 ДСТУ 3649 : 2010 Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби», «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», відповідно до якого на вітровому склі КТЗ (колісного транспортного засобу) не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників, що є порушенням Правил дорожнього руху України.

Але суд відхиляє такі доводи відповідача, тому що зазначений нормативно - правовий документ не регулює виниклі між сторонами по справі спірні правовідносини і не встановлює адміністративну відповідальність за виявлені недоліки.

Так, ДСТУ 3649 : 2010 Національний стандарт України «Колісні транспортні засоби», «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», затверджені наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 року № 630.

Відповідно до ст. 1 ДСТУ 3649 : 2010 цей стандарт поширюють на колісні транспортні засоби (надалі - КТЗ), в тому числі і на КТЗ категорії М, до яких відносяться самохідні КТЗ (автомобілі або автомобільні транспортні засоби), що мають не менше ніж чотири колеса і призначені для перевезення пасажирів (легкові автомобілі, мікроавтобуси, автобуси, тролейбуси).

Однак, зазначений стандарт застосовують виключно при технічному огляді колісного транспортного засобу для здійснення контролю технічного стану КТЗ на відповідність вимогам ДСТУ 3649 під час проведення державного технічного огляду колісного транспортного засобу.

Нормами статті 35 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-ХІІ від 30.06.1993 передбачено проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів.

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Обов'язковий технічний контроль транспортних засобів здійснюють суб'єкти проведення обов'язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

В той же час, в частині другій статті 35 цього Закону визначено, що легкові автомобілі усіх типів марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації, не підлягають обов'язковому технічному контролю.

Відповідно до положень цієї статті обов'язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов'язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб'єкт проведення обов'язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов'язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Технічний опис та зразок протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу затверджує Кабінет Міністрів України.

В положеннях статті 37 Закону України «Про дорожній рух» визначенні підстави для заборони експлуатації транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи в частині постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 207606, де зазначена суть порушення, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме порушення водієм правил керування транспортним засобом.

З огляду на це, суд зазначено наступне.

Згідно ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення, порушення водієм правил керування транспортним засобом полягає в керуванні водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово - зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначають Правила дорожнього руху України (надалі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 за № 1306.

Згідно п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Отже, ПДР України є спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює порядок дорожнього руху та його особливості, у тому числі особливості експлуатації транспортних засобів під час дорожнього руху; визначає конкретні несправності транспортного засобу за наявності яких (або одного з них) забороняється експлуатація такого транспортно засобу; у випадку порушення такої заборони при експлуатації транспортного засобу, водієві, що керує транспортним засобом, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Перелік технічних несправностей, при яких забороняється експлуатація транспортного засобу наведений у розділі 31 Правил дорожнього руху України, а саме «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання».

Однак, в цьому переліку відсутня така несправність, як тріщина на лобовому склі, тобто Правилами дорожнього руху не забороняється експлуатувати транспортний засіб в цьому випадку.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 25 листопада 1999 у справі "Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства" підкреслив, що норму не можна вважати «законом», якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що тільки після проведення в установленому законом порядку технічного огляду транспортного засобу, можна встановити, що наявність тріщини на лобовому склі автомобіля є технічною несправністю, яка відповідно до ПДР України забороняє експлуатацію транспортного засобу із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам.

Крім того, із системного аналізу діючого законодавства України про адміністративні правопорушення вбачається, що саме порушення Правил дорожнього руху України, а не порушення стандартів ДСТУ є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Натомість, інспектор поліції при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення від 22.04.2018 та в подальшому при наданні відзиву на адміністративний позов, виявлений факт пов'язує саме з порушенням стандартів ДСТУ.

Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що експлуатація ОСОБА_3 транспортного засобу, який не відповідає вимогам ДСТУ, не може нести наслідки, передбачені ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, зазначена в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 207606 не відповідає об'єктивній стороні правопорушення, передбаченої ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Оскільки всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку про відсутність доказів того, що ОСОБА_3 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22.04.2018 року серії БР № 207606 винесена незаконно, а тому вона підлягає скасуванню.

Що стосується пропущення позивачем строку для звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Свої вимоги щодо поновлення строку для звернення до суду позивач мотивує тим, що у період часу з 20 квітня 2018 року по 04 травня 2018 року він перебував за межами постійного місця реєстрації, оскільки за наймом виконував роботу водія вантажного автомобіля, пов'язану із перевезенням вантажу територією України до ФОП ОСОБА_5. Лише після закінчення роботи, та повернувшись до м.Торецька, він зміг звернутися до суду за захистом свої прав. Ці обставини підтверджуються довідкою ФОП ОСОБА_5 від 07.05.2018 (а.с.6)

Враховуючи зазначене, та приймаючи доводи позивача про поважність причин пропуску строку для звернення до суду до уваги, суд вважає необхідним поновити позивачу строк для звернення до суду.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв'язку з тим, що при розгляді справи судом встановлена відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КоАП України, то відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про доведеність позивачем своїх позовних вимог, а тому вони підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 242, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення до суду.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправними дії поліцейського роти № 2 батальйону УПП у м. Бориспіль капрала поліції Кузьменка Дмитра Олеговича щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22.04.2018 серія БР № 207606 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень КАС України).

Суддя Є.В. Челюбєєв