Справа № 813/5716/15
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

12 червня 2018 року

справа №813/5716/15

адміністративне провадження №К/9901/15044/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І. А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року у справі №813/5716/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євробуд Вест Трейд» до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 209000011/2015/900052/2 від 10 вересня 2015 року,

У С Т А Н О В И В

У жовтні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євробуд Вест Трейд» (далі - Товариство, позивач у справі) звернулося з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби (далі - митний орган, відповідач у справі), в якому просить скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №209000011/2015/900052/2 від 10 вересня 2015 року.

30 листопада 2015 року постановою Львівського окружного адміністративного суду, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року, позов задоволено в повному обсязі, визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці Державної фіскальної служби від 10 вересня 2015 року № 209000011/2015/900052/2.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з недоведеності митним органом складу правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 54 Митного кодексу України, а відтак, протиправності винесеного спірного акту індивідуальної дії.

5 вересня 2016 року митним органом подана касаційна скарга на судові рішення судів попередніх інстанцій, 7 вересня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження, витребувано справу №813/5716/15 з Львівського окружного адміністративного суду.

2 лютого 2018 року справу №813/5716/15 передано до Верховного Суду.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме положень статей 53, 54, 60 Митного кодексу України, а також статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час винесення спірних рішень), доводить правомірність своїх дій під час коригування митної вартості товарів та винесенні рішення про коригування митної вартості, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Скаржник обґрунтовує, що судами попередніх інстанцій не враховано, що декларантом не надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товарів за ціною договору, а саме не надано платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, рахунок-проформу від 2 липня 2015 року №, платіжне доручення стосовно оплати за транспортні послуги, тобто документи, передбачені пунктами 2, 4, 6 частини другої статті 53 Митного кодексу України.

У запереченні на касаційну скаргу позивач зазначає, що митний орган здійснив коригування митної вартості товарів виключно на основі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) Державної митної служби України, тому таке рішення не відповідає нормам діючого законодавства.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши постанови судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що 8 вересня 2015 року Товариством ввезено на територію України товар (полістирол, що вспінюється марки Кіng Реагl виробництва "Loyal Grouр" (Китай), придбаний відповідно до умов контракту від 1 липня 2015 року №LGТ1504, укладеного між позивачем та компанією "Аstог Gгоuр LTD".

Дані щодо фактурної вартості товарів, яка відповідає контракту та проформі інвойсу від 7 вересня 2015 року №6, відображені у митній декларації 209120000/2015/ від 25 серпня 2015 року, митна вартість товару визначена за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються.

До митної декларації позивачем подано наступні документи: накладну №40973711 від 31 серпня 2015 року; коносамент ZIMUNGB 9056637 від 27 липня 2015 року; платіжний документ про оплату товару; рахунок-фактуру про надання транспортних послуг №007633 від 10 серпня 2015 року; платіжне доручення про оплату транспортних послуг; документ, що підтверджує вартість перевезення товару; прайс-лист виробника товару; рахунок-фктуру (інвойс) №B від 9 липня 2015 року; проформу-інвойс від 9 липня 2015 року; комерційний інвойс від 15 липня 2015 року; пакувальний лист від 15 липня 2015 року; зовнішньоекономічний договір №LGT 1504 від 1 липня 2015 року; договір на перевезення №55/03-15Н від 16 березня 2015 року; копію митної декларації країни походження; сертифікат про походження товару; та інші документи (сертифікат якості, екологічна декларація, інформація біржових організацій та ін.)

Під час розгляду документів, поданих до митного оформлення товару, відповідачем виявлені певні розбіжності. Так, у платіжному дорученні від 12 серпня 2015 року в графі призначення платежу міститься посилання на проформу-інвойс від 2 липня 2015 року, в той час, як надана митному органу проформа-інвойс датована 9 липня 2015 року.

Крім цього, у платіжному дорученні від 14 серпня 2015 року про оплату транспортних послуг вказана вартість таких послуг 12055 доларів США, тоді як при визначенні митної вартості товару позивачем врахований рахунок за транспортні послуги на суму 550 доларів США. Наданий позивачем прайс-лист виробника, на думку митного органу, не дає можливості зробити висновок щодо об'єктивних умов визначення ціни при здійсненні зовнішньоекономічної операції. Надану ж біржову інформацію неможливо ідентифікувати з даною поставкою (немає перекладу, відсутність можливості перевірити застосування ціни з двох наявних).

У зв'язку з цим, відповідачем видано картку відмови в прийнятті декларації та виставлено декларанту вимогу про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визначена: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; страхові документи та документи, що підтверджують вартість страхування; виписки з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; транспортні (перевізні) документи.

10 вересня 2015 року митний орган прийняв рішення №209000011/2015/900052/2 про коригування митної вартості товарів, визначивши вартість товару за одну тонну 1,494 доларів США. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала митна декларація №209120000/2015/833735 від 25 серпня 2015 року.

Товар завезено позивачем за новою митною декларацією за ціною, вищою, ніж визначена Контрактом.

Підставами для коригування митної вартості митним органом визначено неподання документів на підтвердження складових митної вартості товарів, а саме банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо здійснювалося страхування - страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, виписку з бухгалтерської документації, рахунок-проформа, транспортні (перевізні) документи (заявка).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено у зв'язку з розбіжностями у наданих документах, а саме: - у платіжному дорученні від 12 серпня 15 року в графі "призначення платежу" міститься посилання на проформу-інвойс від 2 липня 2015 року, в той час, як надана митному органу проформа-інвойс № датована 9 липня 2015 року; - в платіжному дорученні від 14 серпня 2015 року про оплату транспортних послуг вказана вартість таких послуг - 12055 доларів США, тоді як при визначенні митної вартості товару позивачем був врахований рахунок за транспортні послуги на суму 550 доларів США.

В частині невідповідності дати проформи-інвойсу суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність технічної помилки, оскільки факт сплати ціни за контрактом підтверджено банківськими документами, а протилежне митним органом не доведено. З таким висновком погоджується Суд.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що оплата за транспортні послуги проводилась Товариством по різних рахунках. Зокрема позивачем долучено рахунок №007633 від 10 серпня 2015 року на суму 550 доларів США та довідку від 7 вересня 2015 року, якою повідомлявся відповідач про понесені витрати на перевезення саме по цій поставці. Зазначене також спростовує доводи митного органу у відповідній частині.

Правильним є і висновок судів про те, що задекларована декларантом митна вартість товару не може бути поставлена під сумнів лише тому, що за висновком ДП "Укрзовнішпромекспертиза" було здійснено моніторинг цін в Росії, а розмитнення відбулось в Україні, оскільки інші дані, зокрема дані аналізу, проведеного організацією ICIS Pricing, в ході якого досліджувалася і поставка товару з Китаю в Україну, свідчать на користь правильності визначеної декларантом митної вартості товару.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до пункту 4.1. статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно до положень частини 6 статті 54 Митного кодексу України, підставами для відмови у коригуванні митної вартості, серед іншого, є неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу.

За змістом статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється в першу чергу за основним методом, тобто, за ціною договору (вартістю операції).

Суди першої та апеляційної інстанцій, задовольняючи позов, висновувалися з того, що позивачем під час проходження процедури митного оформлення товарів, надано до органу доходів і зборів документально підтверджені дані про ціну договору. Ці дані містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою, третьою статті 54 Митного кодексу України, та не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів.

Суди першої та апеляційної інстанцій, оцінюючи обставини справи, виходили з того, що відповідачем не доведено наявність обставин, які б могли бути підставою для коригування митної вартості, зокрема, що відомості про митну вартість товарів є неповними та/або недостовірними, або невірно визначено митну вартість товарів.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій висновувалися з дослідження складу митного правопорушення з урахуванням усіх обставин справи, а не лише з факту наявності повноважень митного органу на здійснення контрольних функцій при митному оформленні товарів.

Суд вважає, що висновок судів першої та апеляційної інстанцій щодо повноти дослідження складу митного правопорушення, його відсутності у спірних правовідносинах, доводить безпідставність прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості.

Суд касаційної інстанції, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій

Суд визнає, що судами першої та апеляційної інстанцій не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга митного органу залишається без задоволення, а рішення судів - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року у справі №813/5716/15 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер