Справа № 488/4352/13-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 488/4352/13-а

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Лазарева Г.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Запорожана Д.В.,

судді Яковлєва О.В.,

судді Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2017 року у справі за позовомБірюкова ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва про призначення пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПФ України в Корабельному районі м. Миколаєва, в якому з урахуванням уточнень просив:

- визнати недостовірними наявні персональні дані автоматизованої системи обробки пенсійної документації та зобовязати відповідача замінити недостовірні персональні дані позивача на достовірні;

- визнати протиправними дії відповідача, який у порушення ст. 25 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зменшив до 494 місяців врахований раніше, згідно розпорядження 125424 від 23.04.2014 р. повний стаж позивача. Зобовязати відповідача відновити відповідний даним персоніфікованого обліку стаж роботи позивача;

- визнати протиправними дії відповідача, який у порушення ст. 25 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зменшив до 0,55575 коефіцієнту стажу з урахуванням кратності 1,35, який був обчислений раніше згідно розпорядження від 23.04.2014 р. у більшому розмірі 0,61088;

- визнати протиправними дії відповідача у частині порушення частини 4 розділу ХV прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у вигляді незаконного стягнення 2642 грн. 48 коп. нарахованих та виплачених позивачу; нарахувати та виплатити позивачу стягнені грошові кошти;

- визнати протиправними дії відповідача у частині порушення статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», шляхом невиплати підвищення щомісячної пенсійної

виплати на 22 % заробітку за двадцять другий рік стажу. Зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу невиплачену частину підвищення щомісячної пенсійної виплати на 22 % заробітку за двадцять другий рік стажу;

- визнати протиправними дії відповідача у частині порушення статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», шляхом невиплати підвищення щомісячної пенсійної виплати на 24 % заробітку за двадцять четвертий рік стажу. Зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу невиплачену частину підвищення щомісячної пенсійної виплати на 24 % заробітку за двадцять четвертий рік стажу;

- визнати протиправними дії відповідача у частині порушення статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», шляхом невиплати підвищення щомісячної пенсійної виплати на 26 % заробітку за двадцять шостий рік стажу. Зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу невиплачену частину підвищення щомісячної пенсійної виплати на 26 % заробітку за двадцять шостий рік стажу;

-визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у переведені за його бажанням, на призначену вперше з 05 березня 2013 основну пенсійну виплату із солідарної системи, у обчисленому з урахуванням усього наявного після досягнення віку 60 років страхового стажу та з урахуванням заробітку в Україні за три попередні календарні роки;

-зобовязати відповідача нарахувати та виплатити йому різницю між щомісячними розмірами призначеної до виплати вперше страхової пенсійної виплати із солідарної системи пенсійного фонду та виплаченими раніше щомісячними розмірами основної пенсійної виплати.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував незаконністю спірної відмови.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищенаведене рішення, як таке, що прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з необґрунтованості даного позову та відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, щопозивач є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 та з 2001 року йому призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до частини 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до статті 15 Закону України Про пенсійне забезпечення умови, норми та порядок такого забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про пенсійне забезпечення» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені загальними законами: «Про пенсійне забезпечення», а з 1 січня 2004 року Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та спеціальним Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Статтею 56 цього Закону передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію. Зокрема, згідно з пунктом 2 зазначеної статті право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше ніж 20 років чоловіки, 15 років жінки, зі збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.

Аналіз викладеного положення закону свідчить про те, що воно визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Позивач продовжував працювати і у звязку з досягненням ним пенсійного віку 60 років, вважає, що має право на перехід на інший (на його думку) вид пенсії, передбачений загальним Законом № 1058-ІV, а відповідач цього права за ним не визнає.

Порядок перерахунку пенсій Законом № 796-ХІІ не встановлений, що є підставою для застосування судом при розгляді цього публічно-правового спору аналогії закону.

Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абзац 2 частині 1 статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 % визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині 2 статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абзацом 1 частини 2 статті 28 Закону Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону № 796-ХІІ, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

Наведена правова позиція, стосовно тлумачення положень Законів України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, викладена в постанові Верховного суду України від 10 червня 2008 року №21-1748во07.

Тобто, посилання позивача на невикористане право вибору однієї з двох можливих пенсій не знайшло свого підтвердження, оскільки пенсія йому була призначена саме за віком.

Крім того, п. 13 Перехідних положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

Відповідно до статті 10 вказаного Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, а саме: за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Оскільки позивачу у 2001 році вже було призначено пенсію за віком (із зниженням пенсійного віку) то позовні вимоги в частині визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача у частині відмови в переведені позивача на призначену вперше з 5 березня 2013 року основну пенсійну виплату із солідарної системи зі здійсненням перерахунку з урахуванням страхового стажу після досягнення 60 років та заробітку по Україні за три попередні роки та здійснення у звязку з цим інших на його думку перерахунків задоволенню не підлягають.

У звязку з викладеним є безпідставними і вимоги позивача щодо стягнення заборгованості між щомісячними виплатами, оскільки така заборгованість відсутня, так як пенсія йому, як зазначено раніше, призначена вірно за віком зі зниженням пенсійного віку та з відповідним підвищенням.

Не відповідають дійсності і твердження позивача відносно безпідставного зменшення відповідачем більш повного стажу з 543 місяців до 494 місяців, зменшення коефіцієнту стажу з урахуванням кратності 1,35 з 0,61088 до 0,55575. В обґрунтування цих тверджень позивач додав до справи копії розпоряджень № 125424 від 23.04.2014 р.,№125424 28.11.2013 р, № 125424 від 10.06.2015 р., № 125424 від 16.06.2014 р.

В той же час із цих розпоряджень вбачається, що перерахунок здійснювався з різних підстав (масовий перерахунок, зміна стажу, рішення суду) за певні періоди часу та з урахуванням стажу на певний період за різний час. Так, за розпорядженням від 10.06.2015 р. перерахунок здійснювався зі стажу - 494 місяці коефіцієнт 0,55575 станом на 31.12.2009 року, від 18.06.2014 р. зі стажу 504 місяці коефіцієнт 0,56700 станом на 28.10.2010 р, від 28.11.13 р. зі стажу 518 місяців коефіцієнт 0,58275 станом на 31.12.2011 р., від 23.04.2014 зі стажу 543 місяці коефіцієнт 0, 61088. Перерахунки здійснювались з урахуванням раніше виплачених сум,

Безпідставними є твердження позивача щодо не нарахування йому відповідачем підвищення пенсії на 1 відсоток за 22-й,24-й,26-й рік стажу понад 20 років.

Відповідно до ч.4 ст. 42 Закону № 1058-1У (з наступними змінами) у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Відповідно до вказаних вимог відповідачем в період з 13.05.2008 р. по 31.12.2009 р. пенсійна виплата була обчислена з страхового стажу 39 років 2 місяці 8 днів (по 31.12.2007 р.) у т.ч. понаднормативного стажу (понад 20 років) 19 відсотків.

З 01.01.2010 року по 31.12.2011 року пенсійна виплата була обчислена із страхового стажу 41 рік 2 місяці 8 днів у тому числі понаднормативного стажу 21 відсоток.

З 01.01.2012 рокупо 31.03.2014року пенсійна виплата обчислена із страхового стажу 43 роки 2 місяці 8 днів, у тому числі понаднормативного стажу 23 відсотка, з 01.04.2014 року із страхового стажу 45 років 3 місяці 9 днів у тому числі понаднормативного стажу 25 відсотків.

Крім того, позивачу пенсія призначена за віком на пільгових умовах відповідно до Закону від 28.02.1991 р. № 796-Х11 у порядку, визначеному Законом № 1788-Х11 «Про пенсійне забезпечення», а з 01.01.2004 р. розмір пенсії перераховано відповідно до Закону № 1058-1У «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» таким чином, не має підстав вважати, що відповідачем внесені недостовірні відомості в індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються з автоматичної системи обробки пенсійної документації у звязку з чим і в цій частині в позові слід відмовити.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість даного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргуБірюкова ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва про призначення пенсії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк передбачений ст.329 КАС України.

Головуючий /ОСОБА_3/

Судді /ОСОБА_4 /

/ОСОБА_5/