Справа № 826/6441/16
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 826/6441/16
ПОСТАНОВА

іменем України

"12" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від "14" грудня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Київського апеляційного адміністративного суду, Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві про перерахунок та виплату заробітної плати , -

суддя в 1-й інстанції - Амельохін В.В.,

час ухвалення постанови - не зазначено,

місце ухвалення постанови м. Київ,

дата складання повного тексту постанови не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Київського апеляційного адміністративного суду (далі по тексту - відповідач-1) та Державної судової адміністрації України (далі по тексту - відповідач-2) та Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві (далі по тексту - відповідач-3) про:

- визнання неправомірною бездіяльності відповідача - 1 щодо не нарахування та невиплати, а відповідача - 2, щодо незабезпечення належного фінансування, виплати заробітної плати секретарю судового засідання Київського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2 у період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року не в повному розмірі, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абз. 2 частини 1 статті 144 Закону України від 07.07.2010р. №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014р. №1697- VІІ «Про прокуратуру», а з 29 березня 2015 року по 09 вересня 2015 року виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абз. 2 частини 1 статті 147 Закону України від 07.07.2010р. №2453- VІ «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015р. №192- VІІ «Про забезпечення права на справедливий суд»;

- зобов'язання відповідача - 1 здійснити перерахунок заробітної плати секретаря судового засідання Київського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2 з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абз. 2 частини 1 статті 144 Закону України від 07.07.2010р. №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014р. №1697- VІІ «Про прокуратуру», а з 29 березня 2015 року по 09 вересня 2015 року виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абз. 2 частини 1 статті 147 Закону України від 07.07.2010р. №2453- VІ «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015р. №192- VІІ «Про забезпечення права на справедливий суд»;

- зобов'язання відповідача - 1 нарахувати та виплатити заробітну плату секретарю судового засідання Київського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2 з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абз. 2 частини 1 статті 144 Закону України від 07.07.2010р. №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014р. №1697- VІІ «Про прокуратуру», а з 29 березня 2015 року по 09 вересня 2015 року виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абз. 2 частини 1 статті 147 Закону України від 07.07.2010р. №2453- VІ «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015р. №192- VІІ «Про забезпечення права на справедливий суд»;

- стягнення з відповідача - 1 на користь позивача заробітну плату нараховану з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абз. 2 частини 1 статті 144 Закону України від 07.07.2010р. №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014р. №1697- VІІ «Про прокуратуру», а з 29 березня 2015 року по 09 вересня 2015 року виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абз. 2 частини 1 статті 147 Закону України від 07.07.2010р. №2453- VІ «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015р. №192- VІІ «Про забезпечення права на справедливий суд»;

- зобов'язання Державної судової адміністрації забезпечити фінансування для проведення перерахування та виплати заробітної плати секретаря судового засідання Київського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2 з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абз. 2 частини 1 статті 144 Закону України від 07.07.2010р. №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014р. №1697- VІІ «Про прокуратуру», а з 29 березня 2015 року по 09 вересня 2015 року виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абз. 2 частини 1 статті 147 Закону України від 07.07.2010р. №2453- VІ «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015р. №192- VІІ «Про забезпечення права на справедливий суд».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність Державної судової адміністрації щодо ненарахування та невиплати секретарю судового засідання Київського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2 заробітної плати за період роботи:

- з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року - у розмірах, визначених абз.2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про прокуратуру»; з 29 березня 2015 року по 09 вересня 2015 року - у розмірах, визначених абз.2 ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», у повному обсязі з урахуванням усіх надбавок на інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, у тому числі з індексацією нарахованої суми та з урахуванням виплачених коштів.

Зобов'язано Державну судову адміністрацію України нарахувати та виплати секретарю судового засідання Київського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2 заробітну плату за період роботи:

- з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року - у розмірах, визначених абз.2 ч.1 ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про прокуратуру»; з 29 березня 2015 року по 09 вересня 2015 року - у розмірах, визначених абз.2 ч.1 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», у повному обсязі з урахуванням усіх надбавок на інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, у тому числі з індексацією нарахованої суми та з урахуванням виплачених коштів.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Державна судова адміністрація звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач та представники відповідачів у судове засідання не з'явились. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Сторони подали до суду заяви про розгляд справи без її участі.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити без участі сторін, в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 в період з 19 грудня 2013 року по 18 грудня 2015 року була державним службовцем та працювала в Київському апеляційному адміністративному суді на посаді секретаря судового засідання.

У зв'язку із внесеними до законодавства України змінами, відповідно до ч. 2 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» позивач мав отримувати заробітну плату, виходячи із посадового окладу, який обчислювався як 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду із застосуванням коефіцієнту 1,3. Разом з тим, відповідачі нараховували позивачу та виплачували заробітну плату за період з 26.10.2014 по 09.09.2015 в меншому розмірі, що не відповідає ч. 2 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів, ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанцій виходив з того, що заробітна плата позивача з 26 жовтня 2014 року повинна обчислюватися в розмірах, встановлених абзацом 2 частини першої статті 144 Закону №2453-VІ, а з 29 березня 2015 року - абзацом 2 частини першої статті 147 Закону №2453-VІ в редакції Закону №192-VІІІ.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

26.10.2014 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII (далі по тексту - Закон №1697-VII), яким внесено зміни до статті 144 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI, зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом 2 п.п 1 і абзацом 3 п.п 2 п. 13 розділу XIII Закону №1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом № 2453-VI.

З 28.03.2015 року Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VІІІ (далі по тексту - Закон №192-VІІІ) затверджено нову редакцію Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 п. 13 Перехідних положень Закону №192 Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Згідно із п. 2 ч.13 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру» Кабінет Міністрів України у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього закону, мав внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим законом, у тому числі з метою забезпечень збільшення видатків Державного бюджету України на оплату у розмірі, не меншому ніж передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що норми і положення ч.1 ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Частиною 5 ст. 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що правовий статус працівників апарату суду встановлено Законом України «Про державну службу». Умови оплати праці, матеріально-побутового, медичного, санаторно-курортного і транспортного забезпечення працівників апарату суду визначаються на засадах, що встановлені для відповідної категорії працівників апаратів центральних та місцевих органів

Законом України «Про забезпечення права па справедливий суд» затверджено нову редакцію Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Відповідно цієї редакції матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, згідно із п.п. 2 п. 13 Перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом має привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Так, вищезазначене узгоджується із положеннями ч.7-8 ст. 33 Закону України «Про державну службу», згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також ч.2 ст. 8 Закону України «Про оплату праці», яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (ст. 13 Закону України «Про оплату праці»).

Враховуючи, що вказані видатки не передбачені у Державному бюджеті України на 2015 рік, п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення, зокрема, ч.1 ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47).

Відповідно до ч. 1-2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Отже, діючим законодавством закріплене право працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, на посадовий оклад у розмірі 30 відсотків від посадового окладу судді місцевого суду.

Разом з тим, розпорядники (одержувачі) коштів Державного бюджету України реалізують будь-які бюджетні зобов'язання та платежі за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у період з 26.10.2014 року по 09.09.2015 року зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» не вносились, а Законом України про Державний бюджет України на відповідний 2014 рік видатки на реалізацію згадуваних статей Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачались.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач не наділений повноваженнями самостійно, без відповідного правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та нарахованих на нього виплат, а тому ДСА України як головний розпорядник бюджетних коштів, не мало правових підстав для перерахунку та виплати позивачам заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 12 липня 2016 року №820/4648/15 та від 13 липня 2016 року №818/3372/15, №820/4653/15, відповідно.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, ДСА України, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та надано обґрунтовані доводи щодо законного нарахування заробітної плати позивачу, з урахуванням розмірів посадових окладів, передбачених відповідним додатком постанови Кабінету Міністрів України.

Згідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З врахуванням усіх наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України задовольнити, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від "14" грудня 2017 р. скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Київського апеляційного адміністративного суду, Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві про перерахунок та виплату заробітної плати - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "12" червня 2018 р.