Справа № 813/4429/16
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 червня 2018 року

Київ

справа №813/4429/16

адміністративне провадження №К/9901/15870/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Шарапи В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2017 (суддя Мартинюк В.Я.)

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2017 (головуючий суддя Сапіга В.П., судді: Обрізко І.М., Кухтей Р.В.)

у справі №813/4429/16

за позовом ОСОБА_2

до Головного територіального управління юстиції у Львівській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 24.01.2017 просила:

- визнати протиправним та скасувати п.1 наказу Головного управління юстиції у Львівській області №1672/к від 27.10.2014;

- визнати недійсним запису №12 від 27.10.2014 у трудовій книжці НОМЕР_1, внесеного за наведеним наказом;

- зобов'язання внести запис у трудову книжку НОМЕР_1 про визнання недійсним запису №12 від 27.10.2014 року.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2017, позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано п.1 наказу Головного управління юстиції у Львівській області №1672/к від 27.10.2014, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та заперечень на неї

Не погоджуючись з рішенням судів попередніх інстанцій в частині відмови в задоволенні позову, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати в цій частині та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції в цій частині було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 27.10.2014 №2331/к ОСОБА_2 звільнено з посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2016 у справі №813/7679/14, яка набрала законної сили 24.11.2016, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 27.10.2014 за №2331/к «Про звільнення ОСОБА_2.» та поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області з 28.10.2014.

29.11.2016 року позивач звернулась до Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою про внесення в трудову книжку запису про визнання недійсним запису, внесеного на підставі наказу Міністерства юстиції України №2331/к від 27.11.2014 року «Про звільнення ОСОБА_2.».

Листом від 08.12.2016 №28235/0/1-16/02-14 Головне територіальне управління юстиції у Львівській області повідомило позивача про те, що не може виконати виконавчий лист, виданий на виконання вищезгаданого судового рішення, оскільки виконавчий лист пред'явлений не за підвідомчістю.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання недійсним запису у трудовій книжці та зобов'язання внести запис у трудову книжку про визнання недійсним запису, суди попередніх інстанцій виходили з того, що необхідною умовою для визнання недійсним запису є прийняття наказу про поновлення на роботі, а оскільки наказ про поновлення на посаді позивача не приймався, а його прийняття не належить до компетенції відповідача, то у суду відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині. Також, суди дійшли висновку, що зі змісту запису вбачається, що він містить посилання на наказ Міністерства юстиції України від 27.10.2014 №2331/к «Про звільнення ОСОБА_2.», а тому така форма запису у трудовій книжці не порушує прав позивача.

Суд погоджується із зазначеними висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.

Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після початку проходження стажування.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція) передбачено, що у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за N таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: «Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі». При зміні формулювання причини звільнення пишеться: «Запис за N таким-то є недійсним» звільнений... і зазначається нове формулювання.

У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається «Дублікат» трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що згідно вищенаведених положень Інструкції необхідною умовою для визнання недійсним запису про звільнення у разі незаконного звільнення є прийняття наказу про поновлення на роботі.

Судами попередніх інстанцій встановлено та не заперечується позивачем, що на час розгляду цієї справи в судах першої та апеляційної інстанції Міністерством юстиції України не виконано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2016 у справі №813/7679/14 та не поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що прийняття наказу про поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області не належить до компетенції відповідача - Головного територіального управління юстиції у Львівській області, а тому відсутні підстави для визнання недійсним запису №12 від 27.10.2014 у трудовій книжці НОМЕР_1, внесеного за пунктом 1 наказу Головного управління юстиції у Львівській області №1672/к від 27.10.2014.

Судом першої інстанції встановлено, що спірний запис містить посилання на наказ Міністерства юстиції України від 27.10.2014 №2331/к «Про звільнення ОСОБА_2.», а тому Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що така форма запису у трудовій книжці не порушує прав позивача.

Доводи касаційної скарги не спростовують доводів судів першої та апеляційної інстанції та ґрунтуються на довільному тлумаченні норм матеріального права.

За таких обставин, Суд вважає, що рішення судів попередніх інстанцій у цій справі в оскаржуваній частині постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому робить висновок про відсутність підстав для їх скасування.

За правилами частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М.Бевзенко

судді Н.А.Данилевич

В.М.Шарапа