Справа № 826/9178/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

14 червня 2018 року м. Київ № 826/9178/18

Суддя Окружного адміністративного суду м. Києва Шевченко Н.М., ознайомившись з заявою та доданими до неї матеріалами Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Антаріо ЛТД» про підтвердження обгрунтованості умовного адміністративного арешту майна платників податків,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві з заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Антаріо ЛТД» про підтвердження обгрунтованості умовного адміністративного арешту майна платників податків.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі та повинна містити: 1) найменування адміністративного суду; 2) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв'язку заявника; 3) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв'язку, якщо такий відомий, щодо сторони, до якої застосовуються заходи, визначені частиною першою цієї статті; 4) підстави звернення із заявою, обставини, що підтверджуються доказами, та вимоги заявника; 5) перелік документів та інших матеріалів, що додаються; 6) підпис уповноваженої особи суб'єкта владних повноважень, що скріплюється печаткою.

Разом із заявою, представником Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві подано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Суд вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

1.Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

З наведених вище норм убачається, що підставою для відстрочення сплати судового збору є майновий стан заявника. Подана заява та додані до неї матеріали не дають підстав дійти висновку, що заявник знаходиться у важкому матеріальному стані, що унеможливлює сплату ним судового збору. Суду не надано жодного доказу на підтвердження обставин, на які посилається заявник у клопотанні про відстрочення сплати судового збору.

Стосовно посилання представника Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо дотримання гарантованого права на судовий захист, слід зауважити таке.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень тощо не є підставою для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати.

Таким чином, клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що приписами ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до адміністративного суду заяви немайнового характеру суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1762 гривні.

Таким чином позивачу необхідно сплатити 1762,00 грн. судового збору за наступними реквізитами: Отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, Код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897, Рахунок отримувача - 4007, Банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, Код банку отримувача - 820019, Код класифікації доходів бюджету - 22030101.

2.Також, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 55 КАС України юридична особа, суб'єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Приписами ч. 6 ст. 59 КАС України передбачено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Згідно з ч. 8 ст. 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідності заяви, скарги, клопотання.

Таким чином, сторона у справі має право на звернення до суду із позовною заявою через представника лише на підставі документу, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку.

Із змісту поданої заяви убачається, що вона подана представником Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - ОСОБА_1

Вимогами ч. 3 ст. 59 КАС України встановлено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

До матеріалів заяви додано копію довіреності № 101/26-15-10-06, видану Заступником начальника Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Варгічем В.С.на представництво ОСОБА_1 інтересів позивача без права передоручення із строком дії на один рік.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18 червня 2015 р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 р. за № 736/27181, право на створення, підписання, погодження, затвердження документів визначається актами законодавства, положеннями (статутами) установ, положеннями про структурні підрозділи і посадовими інструкціями.

Згідно підпункту 7 пункту 3 Розділу ІІ цих Правил у посадових інструкціях визначаються повноваження щодо засвідчення документів та їх копій.

Пунктом 10 Розділу ІІ названих Правил передбачено, що порядок виготовлення, засвідчення та видавання копій документів визначається інструкцією з діловодства установи. Установа має право засвідчувати копії документів, що створюються в ній, за винятком копій документів, які відповідно до законодавства потребують засвідчення в нотаріальному порядку. Копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи. На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Водночас, копію доданої до позовної заяви довіреності Заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві ОСОБА_2 на представництво інтересів позивача ОСОБА_1 не засвідчено, а засвідчено самим представником ОСОБА_1

Таким чином, суд вважає, що додана до позовної заяви копія довіреності не є документом, що посвідчує повноваження ОСОБА_1, а отже, в розумінні статей 55, 59 КАС України він є неналежним представником у даній справі.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в своїх ухвалах від 05.01.2018 у справі К/9901/5655/17 819/492/17, від 05.01.2018 у справі К/9901/224/18804/2619/17, від 05.01.2018 у справі К/9901/4159/17826/6708/15, від 05.02.2018 у справі К/9901/90/18818/1031/17.

Таким чином, заявнику необхідно надати належним чином засвідчену довіреність.

3. Суд зауважує, що заява підписана представником Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві ОСОБА_1, проте не скріплена печаткою, що є порушенням п. 6 ч. 2 ст. 283 КАС України.

У разі недотримання вимог частини другої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків. (ч. 3 ст. 283 КАС України)

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити заяву без руху з наданням позивачу часу для усунення недоліків позову. Позивачу необхідно усунути названі недоліки до 15.06.2018, 15-45 год.

Керуючись статтями 248, 256, 283 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

1. Заяву Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без руху.

2.Установити позивачу строк - 15.06.2018, 15-45 год. для усунення недоліків заяви.

3.Попередити заявника про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення заяви без руху, передбачені ст. 283 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Шевченко