Справа № 572/3214/16-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 572/3214/16-а
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 - першого заступника начальника - начальник відділу обслуговування платників Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "13" грудня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 - першого заступника начальника - начальник відділу обслуговування платників Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

суддя в 1-й інстанції - Довгий І.І.,

час ухвалення постанови - 16:20

місце ухвалення постанови - м.Сарни,

дата складання повного тексту постанови - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якій просила визнати протиправною та скасувати постанову першого заступника начальника Сарненської об'єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області ОСОБА_2 по справі про накладення адміністративного правопорушення від 29 вересня 2016 року серія РН № 439977 про притягнення ОСОБА_3 - головного бухгалтера Комунального підприємства "Сарнитеплосервіс", до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.165-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 680 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що на момент складення протоколу від 29 вересня 2016 року №802623 серії АА та винесення постанови про адміністративне правопорушення від 29 вересня 2016 року серія РН №439976 платоспроможність Комунального підприємства "Сарнитеплосервіс" не відновлена, а внаслідок відсутності коштів на рахунку порушені терміни сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Тому притягнення відповідачем позивача до адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 680 гривень за порушення п.1 ч.2 ст.6, ч.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" зі змінами та доповненнями є необґрунтованим та спростовується викладеними поясненнями.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 13.12.2017 адміністративний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено.

Постанову РН №439977 від 29.09.2016 року першого заступника начальника Сарненської об'єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області відносно ОСОБА_3 скасовано, а провадження в справі закрито в зв'язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову. Зокрема вказує, що відповідно до ч. 12 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника, тому посилання позивача на відсутність коштів на рахунку не звільняє платника податків від обов'язку сплатити суму податкового зобов'язання.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не є обов'язковою, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Згідно ст.308 КАС України справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії РН №439977 від 29 вересня 2016 року першим заступником начальника Сарненської об'єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, яка працює головним бухгалтером Комунального підприємства "Сарнитеплосервіс", , за несплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а саме: не сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування по звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів: по терміну сплати 22.08.2016 року податковий борг 26 161,68 гривень, не сплачено, по терміну сплати 20.09.2016 року податковий борг 28 174,99 гривень не сплачено, чим порушено п.1 ч.2 ст.6, ч.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" із змінами та доповненнями та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 гривень.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 07 червня 2016 року по справі №918/199/16 порушено провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства "Сарнитеплосервіс" Сарненської міської ради, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 р. з наступними змінами і доповненнями (далі - Закон) , ухвалу від "07" червня 2016 р. направлено Сарненському районному суду Рівненської області.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування» №2464 від 08.07.2010р. підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами є платниками єдиного внеску.

Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Положеннями ч.8 ст.9 зазначеного Закону передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

За змістом ч.11 та ч.12 ст.9 Закону №2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом; єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Статтею 234-2 КУпАП передбачено, що органи доходів і зборів розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням порядку приймання готівки для подальшого її переказу (стаття 163-13), порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15), ухиленням від подання декларації про доходи (стаття 164-1), порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (стаття 165-1), порушенням порядку припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (частини третя - сьома статті 166-6), перешкоджанням уповноваженим особам органів доходів і зборів у проведенні перевірок (стаття 188-23). Від імені органів доходів і зборів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники органів доходів і зборів та їх заступники.

Відповідно до ч.1 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно із ч.3 ст.165-1 КУпАП несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від сорока до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Матеріали справи свідчать, що позивачка є головним бухгалтером Комунального підприємства "Сарнитеплосервіс". Ухвалою господарського суду Рівненської області від 07 червня 2016 року по справі № 918/199/16 порушено провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства "Сарнитеплосервіс" Сарненської міської ради, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів

Порядок нарахування і сплати єдиного внеску визначається Законом України "Про збір та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до абзацу другого ч.8 ст.9 вищевказаного Закону, платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок (в тому числі на авансові платежі), одночасно з видачею таких сум. Законом не передбачено обов'язок платника сплатити єдиний внесок у той час, коли заробітна плата не виплачується.

В ч.12 ст.9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування зазначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаними із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених Законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Виходячи з цього, при винесенні постанови, яка оскаржується позивачем, не було враховано вище перелічених норм Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та невірно застосовано ч.12 ст.9 цього Закону, оскільки при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.165-1 КУпАП за порушення строків сплати єдиного соціального внеску взято до уваги, що не враховується фінансовий стан платника, однак не враховано, що єдиний соціальний внесок сплачується одночасно із перерахуванням коштів на оплату заробітної плати, виплата якої є пріоритетною по відношенню до усіх інших виплат.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статей 10 та 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка не заперечується факт несвоєчасної сплати страхових внесків, однак вона наголошує на відсутність її вини у несвоєчасній сплаті внесків, оскільки саме у підприємства на той час були відсутні кошти для їх сплати.

За таких обставин, колегія суддів вважає доведеним належними та допустимими доказами той факт, що, оскільки будь-яка вина в діях головного бухгалтераКомунального підприємства "Сарнитеплосервіс" ОСОБА_3 в частині несвоєчасної сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відсутня, а відповідно і відсутній склад вказаного правопорушення, то при прийнятті оскаржуваної постанови суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення, чим порушено законні інтереси платника податків.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення», розглядаючи відповідно до ст.293 КпАП скаргу або протест на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильність рішення суду першої інстанції щодо визнання протиправною та скасування постанови суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України (в редакції чинній на час прийняття постанови) критерієм, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за наявними критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства.

З огляду на положення КАС України (в редакції чинній на час прийняття постанови) щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу, в даному випадку - відповідача в справі.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченими ч. 3 ст. 2 КАС України (в редакції чинній на час прийняття постанови), критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у вказаній частині.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - першого заступника начальника - начальник відділу обслуговування платників Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області задовольнити частково.

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "13" грудня 2017 р. скасувати в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "13" червня 2018 р.