Справа № 812/1281/18
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 червня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1281/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

судді: Кисельової О.О.,

при секретарі: Лященка А.Ю.,

без участі представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (92400, АДРЕСА_1) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (93404, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 22) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (92400, АДРЕСА_1) (далі - позивач) звернулася до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (93404, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 22) (далі - відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В обґрунтування позову зазначила, що має статус дружини померлого громадянина, який приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліда 1-ї групи. 23.05.2017 звернулась до управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації у Луганській області (далі - УПСЗН) із заявою про нарахування та виплату одноразової компенсації представнику сім'ї, що втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, згідно ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 19.08.2017 УПСЗН повідомило про відсутність права на отримання одноразової компенсації по втраті годувальника відповідно до 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 21.08.2017 звернулась із позовом до Марківського районного суду до УПСЗН про визнання неправомірними дій та зобов'язання нарахувати та виплатити зазначену компенсацію. 13.09.2017 постановою Марківського районного суду Луганської області та ухвалою Донецького апеляційного суду від 16.11.2017 залишено без змін рішення суду першої інстанції, яким позовні вимоги задоволено та визнано дії УПСЗН протиправними, зобов'язано нарахувати та виплатити компенсацію у відповідності до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

14 грудня 2017 року на підставі виконавчого листа від 07.12.2017 № 417/4525/17, виданого Марківським районним судом Луганської області, відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі - ВПВР) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

26 березня 2018 року старшим державним виконавцем ВПВР Старовойцевою В.В. винесена постанова про закриття виконавчого провадження на підставі отриманих відповідей від УПСЗН Марківської районної державної адміністрації, згідно якої слідує, що рішення суду виконано в повному обсязі.

УПСЗН Марківської районної державної адміністрації була нарахована та виплачена одноразова компенсація в сумі 7586 грн., згідно постанови КМУ від 20.04.2017 № 649, а не відповідно до ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як зазначено у постанові Марківського районного суду Луганської області від 13.09.2017.

Вважає дії державного виконавця ВПВР Старовойцевої В.В. та УПСЗН Марківської районної державної адміністрації Луганської області протиправними у зв'язку з наступним.

Посилається на ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та вважає, що одноразова компенсація має бути призначена та виплачена в розмірі 60-ти мінімальних заробітних плат, оскільки вона перебуває на обліку в УПСЗН Марківської районної державної адміністрації Луганської області як особа, яка має статус постраждалої внаслідок аварії на ЧАЕС, що підтверджується відповідним посвідченням.

У зв'язку з наведеним просить суд:

-визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Старовойтової В.В. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.03.2018 ВП № 553809444 протиправними та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.03.2018 ВП № 553809444;

- визнати дії управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області щодо нарахування та виплати одноразової грошової компенсації як сім'ї, що втратила годувальника із числа осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, а не відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як зазначено в постанові Марківського районного суду Луганської області від 13.09.2017 та в ухвалі Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 - неправомірними;

-зобов'язати управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області нарахувати та виплатити одноразову грошову компенсацію як сім'ї, що втратила годувальника із числа осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до постанови Марківського районного суду Луганської області від 13.09.2017 та ухвал Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 у розмірі - 60 мінімальних заробітних плат з урахуванням визначеної суми одноразової компенсації.

Позивач в судове засідання не прибула, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі.

Представник відповідача - управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області в судове засідання не прибув, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До відділу діловодства та обліку звернення громадян суду (канцелярію) подав відзив на адміністративний позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог, пред'явлених до управління державної виконавчої служби, відмовити (а.с. 92-39).

Представник відповідача - управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області в судове засідання не прибув, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До відділу діловодства та обліку звернення громадян суду (канцелярію) подав відзив на адміністративний позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог, пред'явлених УПСЗН, відмовити (а.с. 106-108).

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

-ухвалою від 11.05.2018 адміністративний позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання -даної ухвали усунути недоліки позовної заяви ( арк. спр. 32-34);

-ухвалою від 05.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення недоліків та відкрито провадження у справі (арк. спр. 1-3).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України(далі КАС України), судом встановлено наступне.

Відповідпо до частин першої, другої, третьої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою.

Якщо справа щодо пов'язаних вимог територіально підсудна різним місцевим адміністративним судам, то її розглядає один з цих судів за вибором позивача.

Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Частинами першою, другою та третьою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно із статтею 6 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" систему органів примусового виконання рішень становлять:

1) Міністерство юстиції України;

2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Пунктом 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 № 489/20802, визначено, що органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Підпунктами 1 та 2 пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 20 квітня 2016 року № 1183/5 затверджено: Типове положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Положення про відділ); Типове положення про відділ державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно з пунктом 1 Типового положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20 квітня 2016 року № 1183/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 квітня 2016 року за № 617/28747, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне територіальне управління юстиції). До складу управління входить відділ примусового виконання рішень.

Отже з системного аналізу вищевикладеного слідує, що належним відповідачем у даній справі є управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

Порядок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - ЗУ «Про виконавче провадження», Закон).

Відповідно до статті першої Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту першого статті третьої цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Марківського районного суду Луганської області від 13.09.2017 у справі № 417/4525/14 за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання виплатити одноразову компенсацію позовні вимоги задоволено. Визнано неправомірними дії управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні та виплати одноразової компенсації відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, як сім'ї, що втратила годувальника із числа осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», одноразову компенсацію відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 28).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 постанову Марківського районного суду Луганської області залишено без змін (а.с. 25-27).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Старовойтової В.В. від 14.12.2017 ВП № 55380944 на підставі заяви ОСОБА_1 про примусове виконання відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови Марківського районного суду Луганської області від 07.12.2017 у справі № 417/4525/14 за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання виплатити одноразову компенсацію (а.с 94).

На вимогу державного виконавця від 04.01.2018 № 30 щодо виконання виконавчого листа Марківського районного суду Луганської області від 07.12.2017 у справі № 417/4525/14 за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання виплатити одноразову компенсацію, управлінням соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області 12.01.2018 за вих. № 226 надано відповідь, у якій зазначено, що станом на 12.01.2018 нараховано згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 7586,00 грн. Кошти будуть виплачені щойно надійдуть на рахунок КПК 2501200 КЕКВ 2710 управління (а.с 95).

23 лютого 2018 року управлінням соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області на вимогу державного виконавця щодо виконання вказаного вище виконавчого листа надано відповідь за вих. № 564, згідно якої повідомляється, що кошти на рахунок ОСОБА_1 були перераховані 12.02.2018 (а.с. 96). Вказане повідомлення відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Луганські області отримано 12.03.2018 вх.№ 811, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції (а.с 96).

26 березня 2018 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державно виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Старовойтової В.В. від 14.12.2017 ВП № 55380944 закінчено виконавче провадження у відповідності до вимог п. 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». В якості доказу отримання вказаної постанови позивачем суду надано копію конверту, оглядом якого встановлено, що виконавчою службою на адресу позивача 28.03.2018 спрямовано кореспонденцію (а.с 46). З матеріалів справи вбачається, що позивач вперше звернувся до Луганського окружного адміністративного суду із позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області 06.04.2018, що підтверджується копією ухвали від 25.04.2018 у справі № 812/1007/18 про повернення позовної заяви у зв'язку з не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (а.с.47-48). Одразу після отримання вказаної ухвали про повернення позовної заяви, позивач 03.05.2018 повторно звернулася до Луганського окружного адміністративного суду з даним позовом, що підтверджується копією квитанції ПАТ «Укрпошта» від 03.05.2018 (а.с 45). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач у строк, встановлений ст. 287 КАС України, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Оглядом вказаної постанови про закінчення виконавчого провадження встановлено, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державно виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Старовойтовою В.В. прийнято постанову від 14.12.2017 ВП № 55380944 про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з отриманою відповіддю боржника, згідно якої нараховано та виплачено ОСОБА_1 одноразову грошову компенсацію відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.97)

Тобто, виконавче провадження ВП № 55380944 закінчено у зв'язку із повним виконанням постанови Марківського районного суду Луганської області від 07.12.2017 у справі № 417/4525/14 за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання виплатити одноразову компенсацію.

Відповідно до вимог пункту дев'ятого частини першої статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що виконавче провадження ВП № 55380944 закінчено у відповідності до вимоги п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі повідомлення від 23.02.2018 № 564, отриманого від управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області, про повне перерахування на рахунок ОСОБА_1 коштів одноразової компенсації у розмірі 7586,00 грн.

Оскільки старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державно виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Старовойтовою В.В. отримано повідомлення від управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області про повне перерахування на рахунок ОСОБА_1 коштів одноразової компенсації у розмірі 7586,00 грн., яке свідчило про повне виконання постанови Марківського районного суду Луганської області від 07.12.2017 у справі № 417/4525/14 за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання виплатити одноразову компенсацію, тому старший державний виконавець діяв у межах компетенції, наданої йому ЗУ «Про виконавче провадження», та правомірно у відповідності до вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» закінчив виконавче провадження постановою від 26.03.2018 ВП № 55380944.

З урахуванням встановлених обставин судом та наведених висновків, відсутні підстави визнавати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Старовойтової В.В. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.03.2018 ВП № 553809444 протиправними та скасовувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.03.2018 ВП № 553809444, відтак у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання дій управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області щодо нарахування та виплати одноразової грошової компенсації як сім'ї, що втратила годувальника із числа осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, а не відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як зазначено в постанові Марківського районного суду Луганської області від 13.09.2017 та в ухвалі Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 - неправомірними; зобов'язання управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області нарахувати та виплатити одноразову грошову компенсацію як сім'ї, що втратила годувальника із числа осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до постанови Марківського районного суду Луганської області від 13.09.2017 та ухвал Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 у розмірі - 60 мінімальних заробітних плат з урахуванням визначеної суми одноразової компенсації, судом встановлено наступне.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі-Закон) визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею першою Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» закріплено мету та основні завдання Закону, відповідно до яких цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв'язання пов'язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Статтею 48 цього Закону (редакції чинній на час звернення позивача до Марківського районного суду Луганської області із позовною заявою до УПСЗН Марківської районної державної адміністрації Луганської області про нарахування та виплату одноразової компенсації відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») встановлено порядок компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, сім'ям у зв'язку із втратою годувальника та щорічної допомоги на оздоровлення.

Одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім'ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту першого Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 760 (далі - Порядок) (в редакції від 26.10.2016, чинній на час звернення позивача до Марківського районного суду Луганської області із позовною заявою до УПСЗН Марківської районної державної адміністрації Луганської області про нарахування та виплату одноразової компенсації відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») питання здійснення виплати передбачених статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї (далі - одноразова компенсація), та щорічної допомоги на оздоровлення (далі - щорічна допомога) деяким категоріям громадян.

Пунктом другим даного Порядку одноразова компенсація та щорічна допомога виплачуються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи) за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.

Відповідно до пункту четвертого Порядку одноразова компенсація виплачується в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 р. № 285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" (Офіційний вісник України, 2015 р., № 40, ст. 1204).

Підпунктом першим пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» (в редакції від 02.11.2016, чинній на час звернення позивача до Марківського районного суду Луганської області із позовною заявою до УПСЗН Марківської районної державної адміністрації Луганської області про нарахування та виплату одноразової компенсації відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») установлено такі розміри виплат, передбачених статтями 36 і 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи":

1)одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів і виконанні на них регламентних робіт, які стали інвалідами внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів і виконанні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів і виконанні на них регламентних робіт, сім'ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою: зокрема, сім'ям, які втратили годувальника, - 7586 гривень.

З аналізу наведених норм слідує, що статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначено порядок виплати одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника, із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, порядок та розміри якої установлені постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 760, пунктом четвертим якого встановлено, що одноразова компенсація виплачується в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 р. № 285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України".

Тобто, даними нормами чітко закріплено порядок призначення, виплати одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника, із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, розміри якої визначені постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 р. № 285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України".

Таким чином, судом встановлено, що розмір одноразової компенсації ОСОБА_1, як сім'ї, яка втратила годувальника, із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, порядок призначення якої визначено ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а розмір відповідної компенсації чітко визначено постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 р. № 285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України", призначено та виплачено відповідачем з урахуванням наведених вище норм та рішень суддів, прийнятих за наслідками розгляду справи № 417/4525/17.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем на виконання постанови Марківського районного суду Луганської області від 07.12.2017 та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду у справі № 417/4525/14 за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання виплатити одноразову компенсацію, на підставі ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначено та виплачено одноразову компенсацію ОСОБА_1, як сім'ї, яка втратила годувальника, із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, розмір якої чітко визначений постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 р. № 285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України", тому суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно приначено та виплачено ОСОБА_1 одноразову компенсацію у розмірі 7586,00 грн., відтак у задоволенні позовних вимог в цій частині слід також відмовити.

Посилання позивача на право отримання одноразової компенсації ОСОБА_1, як сім'ї, яка втратила годувальника, із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, визначених ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 60-ти мінімальних заробітних плат, судом визнаються незмістовними з огляду на таке.

Як вже зазначалося судом раніше, статтею 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено порядок призначення та виплату одноразової компенсації сім'ї, яка втратила годувальника, із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, розмір якої визначається на підставі постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 р. № 285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України".

В даній статті також зазначено, що текст статті 48 в редакції Закону № 2532-XII від 01.07.92; із змінами, внесеними згідно із Законами № 230/96-ВР від 06.06.96, № 563-XIV від 25.03.99, № 2638-III від 11.07.2001; в редакції Закону № 107-VI від 28.12.2007 - зміну визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008; стаття 48 в редакції Закону № 76-VIII від 28.12.2014 - щодо набрання чинності норм зазначеного Закону див. "Прикінцеві положення"; в редакції Законів № 1339-VIII від 21.04.2016, № 2082-VIII від 06.06.2017.

Тобто до статті 48 цього Закону внесені відповідні зміни та доповнення. Остаточні зміни до даної статті внесені законодавцем в редакції Законів № 2082-VIII від 06.06.2017.

На час звернення позивача до Марківського районного суду Луганської області (21.08.2017) була чинна стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції із змінами до Законів № 2082-VIII від 06.06.2017, та розмір одноразової компенсації відповідно до постанови КМУ від 14.05.2015 № 285 складав - 7586 грн.

Крім того, станом на час смерті чоловіка позивача (04.07.2016) положення статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діяла в редакції станом на 22.05.2016. Положення постанови Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 р. № 285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України", діяли у редакції станом на 14.05.2015. Даними нормами визначено розмір одноразової компенсації відповідним особам - 7586 грн.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем на виконання постанови Марківського районного суду Луганської області від 07.12.2017 та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду у справі № 417/4525/14 за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання виплатити одноразову компенсацію, на підставі ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постанови Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 р. № 285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" правомірно призначено та виплачено одноразову компенсацію ОСОБА_1, як сім'ї, яка втратила годувальника, із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, у розмірі -7586 грн., оскільки норми статті 48 зазначеного Закону та підпункт перший пункту першого Постанови від 14 травня 2015 р. № 285 в редакції чинній на час спірних правовідносин встановлювали саме такий розмір одноразової компенсації.

Посилання позивача на рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008, яким встановлено заборону вносити зміни до інших Законів, зупиняючи їх дію чи скасовувати їх, та зазначено, що зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 № 107-УІ визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), судом також визнаються незмістовними, з огляду на таке.

Як вже зазначалося судом раніше, до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» після набрання законної сили рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 внесені зміни Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів» від 28.12.2014 № 76-VIII.

Відповідно до внесених змін стаття 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладена у такій редакції : «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Постанова Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 р. № 285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" 14.05.2015 № 285 запроваджено та установлено розміри виплат, передбачених статтями 36 і 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи": одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого: зокрема, сім'ям, які втратили годувальника, - 7586 гривень.

Таким чином, і нас смерті чоловіка позивача, і на час звернення позивача до Марківського районного суду Луганської області із позовом до управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання виплатити одноразову компенсацію, стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та підпункт перший пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 р. № 285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" визначали розмір одноразової компенсації ОСОБА_1, як сім'ї, яка втратила годувальника, із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, становив -7586 грн., у зв'язку з чим відповідачем правомірно призначено та виплачено позивачу вказану суму одноразової компенсації.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною п'ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно пункту восьмого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Статтею сьомою Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» 22.10.1993 № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що чоловік позивача приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, захворювання та смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, позивачу надано статус дружини померлого громадянина із числа (ліквідаторів, потерпілих) категорії 1-А, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, та статтею 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» 22.10.1993 № 3551-XII визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: зокрема, виконання інших обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, суд дійшов висновку, що на позивача поширюється дія положення пункту восьмого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», яка звільняє від обов'язку сплати судового збору при зверненні до суду з позовами даної категорії справ.

Таким чином, у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір» позивач звільняється від обов'язку сплати судового збору при зверненні до суду з позовами даної категорії справ, тому питання по розподілу судових витрати не вирішується судом.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (92400, АДРЕСА_1) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (93404, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 22) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя Є.О. Кисельова