Справа № 804/3159/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2018 року Справа № 804/3159/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання Музиці Я.І.
за участю:
представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами загального провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень - рішень, -
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 22.01.2018 року №463-1158/4;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 22.01.2018 року №463-1158/7;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 22.01.2018 року №463-610/6;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 22.01.2018 року №463-610/3;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 22.01.2018 року №463-1158/3;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 22.01.2018 року №463-1158/6;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 22.01.2018 року №463-610/5;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 10.04.2018 року №610-17/3.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки ґрунтуються на хибних висновках податкового органу та, на думку позивача, при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень - рішень відповідач безпідставно посилається на Закон України №71-VII від 28.12.2014, оскільки останній не може застосовуватись в силу порушення принципу стабільності податкового законодавства України, визначений статтею 4 Податкового кодексу України. Крім того, на думку позивача, оскаржувані податкові повідомлення рішення мали бути надіслані ОСОБА_4 не пізніше 01.07.2017 року, але не 22.01.2018, що є суттєвим порушенням вимог чинного законодавства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 було відкрито провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.
В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову з мотивів, вказаних у відзиві, зазначаючи, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були винесені відповідно до положень Податкового кодексу України та рішень органів місцевого самоврядування і є обгрунтованими, а відтак відсутні підстави для задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_4, оскільки правомірність дій ГУ ДФС у Дніпропетровській області ґрунтується на нормах чинного законодавства, та не підлягає скасуванню.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково з таких підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Соборному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області, як платник податку на нерухоме майно.
22.01.2018 Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було винесено податкові повідомлення рішення, які було визначено податкові зобовязання ОСОБА_4, а саме:
- податкове повідомлення рішення №463-610/6 за період оподаткування 2015 рік, обєкт оподаткування: нежитлові приміщення: м. Дніпро, вул. В.Вернадського, 12, м. Дніпро, вул. В.Вернадського, 12, паркувальні місця: м. Дніпро, вул. Жуковського, 21-а, м. Дніпро, вул. Жуковського, 21-а , розмір нарахованого податкового зобовязання 825,80 грн.;
- податкове повідомлення рішення №463-610/3 за період оподаткування 2015 рік, обєкт оподаткування: нежитлове приміщення: м. Дніпро, пров. Озерний, 22, розмір нарахованого податкового зобовязання 2914,67 грн.;
- податкове повідомлення рішення №463-610/5 за період оподаткування 2016 рік, обєкт оподаткування: нежитлові приміщення: м. Дніпро, вул. В.Вернадського, 12, м. Дніпро, вул. В.Вернадського, 12, паркувальні місця: м. Дніпро, вул. Жуковського, 21-а, м. Дніпро, вул. Жуковського, 21-а , розмір нарахованого податкового зобовязання 1868,57 грн.;
- податкове повідомлення рішення №463-610/2 за період оподаткування 2016 рік, обєкт оподаткування: нежитлове приміщення: м. Дніпро, пров. Озерний, 22, розмір нарахованого податкового зобовязання 6595,11 грн.;
- податкове повідомлення рішення №463-610/4 за період оподаткування 2017 рік, обєкт оподаткування: нежитлові приміщення: м. Дніпро, вул. В.Вернадського, 12, м. Дніпро, вул. В.Вернадського, 12, паркувальні місця: м. Дніпро, вул. Жуковського, 21-а, м. Дніпро, вул. Жуковського, 21-а , розмір нарахованого податкового зобовязання 4339,20 грн.;
З матеріалів справи видно, що листом від 05.04.2018 року позивач звернувся до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із заявою щодо правильності, правомірності формування та вручення податкових повідомлень-рішень по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до листа Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 16.04.2018 року № 1137/10/04-36-13-10, у відповідь на заяву ОСОБА_4 від 05.04.2018 року було вчинено наступне:
1) податкове повідомлення-рішення від 22.01.2018 року № 463-610/2 - відкликано; видано нове податкове повідомлення-рішення від 10.04.2018 року № 610-17/3, яким нараховано податкове зобов'язання у сумі 1319,02 грн.;
2) податкове повідомлення-рішення від 22.01.2018 року № 463-610/1 - відкликано; видано нове податкове повідомлення-рішення від 10.04.2018 року № 610-17/2, яким нараховано податкове зобов'язання у сумі 3063,04 грн.;
3) податкове повідомлення-рішення від 22.01.2018 року № 463-610/4 - відкликано; видано нове податкове повідомлення-рішення від 10.04.2018 року № 610-17/1, яким нараховано податкове зобов'язання у сумі 3977,60 грн.;
5) податкове повідомлення-рішення від 22.01.2018 року № 463-1158/5 - відкликано; видано 3 нових податкових-повідомлень рішень: від 10.04.2018 року № 1158-17/1, яким нараховано податкове зобов'язання у сумі 9036,32 грн.; від 10.04.2018 року 1158-17/2, яким нараховано податкове зобов'язання у сумі 7028,77 грн.; від 10.04.2018 року № 1158-17/3, яким нараховано податкове зобов'язання у сумі 7075,79 грн.
Решта податкових повідомлень-рішень від 22.01.2018 року, а саме: №№ 463-1158/4, 463-1158/7, 463-610/3, 463-610/6, 463-1158/6, 463-1158/3, 463-610/5 було залишено в силі.
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями рішеннями позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті суд виходить із наступного.
У відповідності до ст. 265 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
При цьому, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1п. 266.2 ст.266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1п.266.3 ст.266 ПК України).
Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Отже, відповідно до приписів п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст.266 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Відповідно до п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст.266 ПКУ базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування ( п.п.266.5.1. ст..266 ПКУ).
База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Отже, встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на майно, відмінне від земельної ділянки, є безумовним обов'язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.
Пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу визначено порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період).
В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Наведеною нормою передбачено обов'язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. При цьому, звертаємо увагу суду на те, що норма чітко розрізняє період опублікування рішення ради, а саме це саме період у якому планується встановити місцевий податок.
При цьому, згідно приписів пункту 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» №909-VIII від 24.12.2015 року, установлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
За період оподаткування 2016 рік відповідачем було винесено наступні податкові повідомлення рішення.
За водну станцію, загальною площею 957,2 м2, яка відноситься до будівель фізкультурно-спортивної спрямованості, розміщена за адресою: м. Дніпро, пров. Озерний, буд.226: 957,2 м2* 1,378 грн. = 1 319,02 грн. Винесено податкове повідомлення-рішення від 10.04.2018 №610-17/3.
Згідно пп.266.7.1 п.266.7 ст.261 ПКУ, за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності
Тож, відповідно до пп.«ґ» пп.266.7.1 п.266.7 ст.261 Податкового кодексу ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено нарахування скаржнику податкових зобов'язань за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:
Пунктом 266.4 статті 266 ПК України, встановлена пільга зі сплати податку, так база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, зокрема для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Враховуючи наведені положення, суд вважає, що податковий орган при визначенні позивачу податкового зобов'язання діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, тому наявні підстави для нарахування позивачу, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, грошового зобов'язання за 2016 рік.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені також у постановах Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі № 825/1403/17, від 03.04.2018 року у справі №802/1757/16-а, яка в силу приписів ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховуються судом при застосуванні таких норм права.
Таким чином, з огляду на викладене суд приходить до висновку, що податкові повідомлення рішення №463-1158/3 від 22.01.2018 року, №463-1158/6 від 22.01.2018 року, №610/5 від 22.01.2018 та №610-17/3 від 10.04.2018 прийняті відповідно до вимог податкового законодавства та не підлягають скасуванню.
Стосовно правомірності податкових повідомлень рішень Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №463-1158/4 від 22.01.2018 року, №463-1158/7 від 22.01.2018, №463-610/6 від 22.01.2018 року, №463-610/3 від 22.01.2018 року судом встановлено таке.
Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Наведеною нормою передбачено обов'язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. Причому норма розрізняє період опублікування рішення ради (це період, який передує плановому), плановий період (у якому планується встановити місцевий податок) і наступний період, (тобто період, який є наступним за плановим).
Кожен із цих періодів має самостійне правове значення. При цьому такі періоди не можуть співпадати в часі. Зокрема, не може бути плановим період, у якому було прийняте та опубліковане відповідне рішення ради. Плановим у будь-якому разі може бути лише той період, який є наступним після періоду опублікування рішення ради.
Якщо таке рішення не буде опубліковано до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому підлягає застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.
В даному випадку із запровадженням податку на майно, відмінне від земельної ділянки, на 2015 рік відповідні норми Закону № 71-VIII набрали чинності з 1 січня 2015 року.
Отже, лише в 2015 році місцеві ради отримали повноваження щодо встановлення податку на майно, відмінне від земельної ділянки. Відповідно, лише після цієї дати місцеві ради мали юридичні підстави для прийняття рішення про встановлення податку на майно, відмінне від земельної ділянки.
При цьому, виходячи з неможливості збігу між періодом опублікування рішення та плановим періодом, в 2015 році не можна було визначити плановим періодом 2015 рік.
Плановим відповідно до норми підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України є період після того, в якому приймається відповідне рішення ради.
Отже, рішення місцевих рад щодо податку на майно, відмінне від земельної ділянки, прийняті у 2015 році, могли встановлювати плановим лише 2016 рік.
Таким чином, з урахуванням норми підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення місцевих рад стосовно податку на майно, відмінне від земельної ділянки, прийняті та опубліковані протягом 2015 року, не могли бути застосовані в 2015 році. Такі рішення могли передбачати плановим лише 2016 рік, і саме з цього періоду податок на майно, відмінне від земельної ділянки міг вважатися встановленим місцевою радою.
Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, суд зазначає, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень за 2015 р., оскільки запроваджені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" зобов'язання щодо сплати податку на майно, відмінне від земельної ділянки виникають у платників податків лише після 1 січня 2016 року.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем протиправно та з порушенням вимог податкового законодавства були прийняті податкові повідомлення рішення №463-1158/4 від 22.01.2018 року, №463-1158/7 від 22.01.2018, №463-610/6 від 22.01.2018 року, №463-610/3 від 22.01.2018 року, якими визначено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений особами, які є власниками обєктів житлової нерухомості за період 2015 рік, а тому вони підлягають скасуванню.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як зазначено ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 22.01.2018 року №463-1158/4.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 22.01.2018 року №463-1158/7.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 22.01.2018 року №463-610/6.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 22.01.2018 року №463-610/3.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 295 КАС України безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складений 11 червня 2018 року.

Суддя ОСОБА_6