Справа № 592/14661/17
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 р. Справа № 592/14661/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кононенко З.О.

суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.02.2018 (суддя Катрич О.М., 40009, м. Суми, вул. Першотравнева, 12, повний текст складено 08.02.18) по справі № 592/14661/17

за позовом ОСОБА_1

до Заступника начальника Сумської митниці ДФС ОСОБА_2

про скасування постанови в справі про порушення митних правил №0771/80500/17,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом до заступника начальника Сумської митниці ДФС ОСОБА_2, в якому просив суд скасувати постанову №0771/80500/17 від 22 листопада 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 Митного кодексу України та закрити.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, вважає, оскаржувану постанову незаконною в зв'язку з тим, що вона не відповідає фактичним обставинам справи, не було враховано обставин, зазначених у ст. 33 КУпАП: характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до відповідальності, позитивної характеристики за місцем проживання, скрутний майновий стан, обставини, що помякшують відповідальність. Також зазначає, що автомобіль, який згідно постанови повинен був бути вивезений за митну територію України, було знищено внаслідок пожежі. Враховуючи положення Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 року № 657, вважає, що відсутні у такому випадку підстави для застосування норми за ч.2 ст. 95 МК України.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.02.2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 19.10.2017 року державним інспектором відділу митного оформлення № 1 митного поста «Бачівськ» Сумської митниці ДФС ОСОБА_3 у відношенні гр. ОСОБА_1 був складений протокол № 0771/80500/17 за ознаками ч. 3 ст. 470 МК України (ас. 9-12)

У протоколі було повідомлено про час і місце його розгляду, про що позивач і розписався.

21.11.2017 року на адресу Сумської митниці ОСОБА_1 було направлено заперечення з приводу даного протоколу (а.с 14-15)

22.11.2017р. заступником начальника Сумської митниці ДФС ОСОБА_2 винесено постанову в справі про порушення митних правил №0771/80500/17, відповідно до якої позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. В постанові зазначено, що 19.10.2017р. о 07 год. 46 хв. на митному посту, «Бачівськ» Сумської митниці ДФС під час проведення митного контролю легкового автомобіля марки «Лада 211440» р.н. НОМЕР_1 та внесення інформації до центральної бази даних ЄАІС ДФС про пасажирів вище вказаного транспортного засобу, відбулось спрацювання орієнтування у відношенні гр. України ОСОБА_1, який порушив зобов'язання про транзит митною територією України автомобіля марки «Міцубісі L200» р.н. NRF878, що був ввезений ним в через Львівську митницю ДФС 24.11.2014р. о 10 год. 36 хв.

При перетині кордону гр. України ОСОБА_1 надав зобов'язання вивезти автомобіль марки «Міцубісі L200» р.н. NRF878, за межі митної території України у строки, відповідно до частини 1 статті 95 Митного кодексу України.

Дане зобов'язання ОСОБА_1 порушив, оскільки станом на 19.10.2017р. транспортний засіб марки «Міцубісі L200» р.н. NRF878 не було вивезено за межі митної території України, тим самим порушивши термін транзитного перевезення більше ніж на десять діб.

Станом на 20.11.2017р. ніяких заяв або документів від ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС не надходило. Щодо знищення транспортного засобу листа належному органу не направляв.

Із наданих пояснень ОСОБА_1, які були покладені в основу постанови від 22.11.2017 року, убачається, що він визнав, що 24.11.2014 року він ввіз через митний пост Львівської митниці на територію України автомобіль марки «Міцубісі L200», реєстраційний номер NRF878 в режимі «транзит». Та пояснив, що даний автомобіль був переданий ним 41 окремому добровольчому батальйону. Представники батальйону обіцяли переоформити його на себе. В подальшому керівництво 41 батальйону повідомило, що автомобіль «Міцубісі L200», реєстраційний номер NRF878 був знищений в зоні проведення антитерористичної операції». У тексті позовної заяви гр. ОСОБА_1 також зазначено, що згідно довідки, виданої службою технічного забезпечення батальйону ОУН, автомобіль марки «Міцубісі L200», реєстраційний номер NRF878 в грудні 2014 року знищений, а також визнано, що всупереч ч. 1 ст. 192 МК України ним не було терміново повідомлено найближчий митний орган про настання обставин непереборної сили та аварії транспортного засобу, так як, це мали зробити представники ЗБТО м. Ніжина, у розпорядженні яких був вказаний автомобіль. Отже,обставини ввезення 24.11.2014 року гр. ОСОБА_1 транспортного засобу марки «Міцубісі L200», реєстраційний номер NRF878 в режимі «транзит» та обставини його не вивезення за межі митної території України станом на 19.10.2017 року були визнані безпосередньо позивачем.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно частини третьої статті 470 МК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлені такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту; зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до частини третьої статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем ввезено через Львівську митницю ДФС 24.11.2014р. на митну територію України автомобіль марки «Міцубісі L200» р.н. NRF878, в митному режимі «транзит». Автомобіль не було вивезено за межі митної території України в строки передбачені Митним кодексом України.

Щодо доводів позивача стосовно передачі автомобіля марки «Міцубісі L200» р.н. NRF878 батальйону ОУН, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 60 ч. 1 ст. 4 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування - це наземні транспортні засоби товарних позицій 8702,8703,8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, катери та повітряні судна, що зареєстровані на відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Транспортні засоби особистого використання являються товарами (п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України).

Згідно п. 2 та п. З ч. 1 ст. 93 МК України товари, поміщенні у режим «транзит», повинні під час переміщення не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту. Вони мають бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

З наведених положень вбачається, що ввезені на митну територію України в режимі транзит транспортні засоби особистого використання можуть використовуватися виключно особами, які здійснили їх ввезення, та виключно в цілях транзиту.

Отже, передача позивачем транспортного засобу, що переміщувався митною територією України в режимі транзит та перебував під митним контролем, будь-яким третім особам в «користування та розпорядження» вказує на порушення позивачем вимог митного законодавства та вчинення порушення митних правил.

Згідно ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів ним Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Щодо доводів позивача, стосовного того, що автомобіль марки «Міцубісі L200» р.н. NRF878 був знищений в зоні проведення антитерористичної операції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, перевізник зобовязаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Пунктом 2.1 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 9 жовтня 2012 року N 1066 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2012 року за N 2120/22432, передбачено, що під час відправлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення обовязково встановлюється строк транзитного перевезення до митниці призначення. Строк транзитного переміщення встановлюється автоматично в ЄАІС ДФС в залежності від виду транспорту.

Згідно п. 2.2. Порядку здійснення транзитних переміщень, «якщо під час транзитного перевезення товарів транспортний засіб комерційного призначення не зміг прибути до митниці призначення в установлений строк внаслідок аварії або дії непереборної сили, до строку транзитного перевезення не включається час дії та/або ліквідації наслідків цих обставин за умови: документального підтвердження факту аварії або дії обсгпавин непереборної сили та вчасного (до закінчення строку транзитного перевезення) письмового інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події місцезнаходження товарів транспортного засобу комерційного призначення та номер документа контролю за переміщенням товарів.

Митний орган, до якого звернувся перевізник протягом цієї самої доби вносить до ЄАІС відомості про факт наявності звернення та каналами електронного зв'язку інформує митницю відправлення і митницю призначення про обставини події, місцезнаходження товарів та транспортного засобу.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що положеннями ч. 2 ст. 95, ч. 1 ст. 191 МК України та пунктів 2.2 та 2.4 Порядку здійснення транзитних переміщень № 1066 прямо визначено, що до встановленого строку транзитного переміщення не включається строк час дії аварії або обставин непереборної сили за умови:

1) вчасного письмового інформування перевізником до закінчення строку транзитного перевізника, обставини події та місцезнаходження товарів та транспортного засобу (інформування митниці відправлення та призначення про наявність таких обставин) переміщення найближчого митого органу про настання зазначених обставин;

2) здійснення документального підтвердження наявності факту аварії або обставин непереборної сили;

3) внесення митним органом до ЄАІС ДФС відомостей про дату звернення

Проте всупереч положенням ч. 2 ст. 95, ч.1 ст. 191 та п.п. 2.2 та 2.4 Порядку здійснення транзитних переміщень № 1066 позивачем письмового звернення до найближчого митного органу про настання обставин непереборної сили та/або аварії транспортного засобу «Міцубісі L200» р.н. NRF878 подано не було, документального підтвердження зазначених обставин ним не здійснено.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстави передбачені ч. 2 ст. 95 МК України та п. 2.2 Порядку № 1066 для виключення часу дії надзвичайних обставин із встановленого строку транзитного переміщення - відсутні.

Щодо довідки виданої добровольчим батальйоном ОУН (а.с. 13), на яку посилається ОСОБА_1, як на доказ настання надзвичайних обставин, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 102 МК України, митний режим транзиту припиняється у разі повної втрати товарів внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 2.4 Порядку здійснення транзитних переміщень № 1066 встановлено, що підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили здійснюється згідно з Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 року за № 1669/21981 (далі - Порядок № 657).

Згідно пункту 1 Розділу 8 Порядку № 657, положення вказаного розділу застосовуються у випадках, коли Митним кодексом України або іншими актами законодавства України з питань державної митної справи передбачено надання митному органу документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

Пунктом 2 Розддлу 8 Порядку № 657 визначено, що обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледищ тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили.

Відповідно до п. 6 Розділу 8 Порядку № 657, у випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Разом із заявою подаються: 1) документи, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку; 2) примірник акта про проведення огляду місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, якщо аварія чи обставини непереборної сили мали місце на митній території України у зоні діяльності іншого митного органу та таким іншим митним органом проводився огляд; 3) письмове підтвердження митного органу, якщо аварія чи обставини непереборної сили мали місце на митній території України у зоні діяльності іншого митного органу і таким іншим митним органом огляд не проводився згідно з абзацом четвертим пункту 5 цього розділу.

Отже, положеннями ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 460, п.п. 2.2 та 2.4 Порядку № 1066 та Розділу 8 Порядку № 657 встановлено спеціальний порядок дій відповідальних за дотримання митних правил осіб у випадку виникнення аварій чи обставин непереборної сили, які унеможливлюють належне виконання митних зобовязань. Вказаним порядком чітко визначено перелік документів, які зобовязані отримати вказані особи задля належного фіксування та підтвердження факту наявності обставин непереборної сили щодо транспортного засобу.

Частиною 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які за законам повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Отже, довідка служби технічного забезпечення батальйону ОУН не є документом, що підтверджує факт існування обставин непереборної сили в митних правовідносинах, оскільки видана некомпетентним органом, не містить дати її складання та місця, прізвища особи, яка її видала, місце роботи тощо, а тому у розумінні ст.72-76 КАС її не можна вважати належним та допустимим доказом.

Частиною першою статті 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої тім Кодексом.

Відповідно до п. 2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657, факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно ст. 48 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене колегія суддів, вважає що доводи позивача про наявність обставин непереборної сили/аварії в розумінні статті 192 Митного кодексу України були обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки позивач не повідомив контролюючий орган про настання таких обставин та неможливість вивезти автомобіль в передбачений Законом термін.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно частини третьої статті 470 МК України.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову за необгрунтованістю.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.02.2018 року по справі №592/14661/17 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ст.ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.02.2018 по справі № 592/14661/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Постанова складена в повному обсязі 18.06.18.