Справа № 461/2232/18
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/2232/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Збожної О.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови,

встановив:

позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якому просить скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Пушкар І.Є. від 12.03.2018 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні №54224057.

В обґрунтування позову позивач покликається на те, що оскаржувана постанова винесена в порушення вимог ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», так як після відновлення виконавчого провадження державним виконавцем не було встановлено строку виконання рішення суду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позові. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з мотивів безпідставності. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані суду докази, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч.1 ст.5 КАС України).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017 року скасовано постанову Галицького районного суду м.Львова від 13.03.2017 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною і зобовязання вчинити дії, і прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, та зобовязано Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради та Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради вжити належні і ефективні заходи для відновлення у 2017 році дорожнього покриття по вул.Лодія на ділянці від будинку №10 до межі з вулицею Тракт Глинянський у м.Львові.

Постановою державного виконавця від 14.07.2017 року відкрито виконавче провадження №54224957 з виконання виконавчого листа №461/451/17 від 13.03.2017 року Галицького районного суду м.Львова /а.с.6/.

Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Однак, яка видно з вищевказаної постанови про відкриття виконавчого провадження, у такій не зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Вимогою державного виконавця від 24.09.2017р. зобовязано боржника в строк до 06.10.2017р. надати документальне підтвердження виконання рішення суду /а.с.7/.

Постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №54224957 від 07.02.2018р. виконавче провадження закінчено, у звязку із наданням боржником документального підтвердження виконання рішення суду /а.с.10/.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Постановою державного виконавця від 20.02.2018 року відновлено виконавче провадження №54224957 з виконання виконавчого листа №461/451/17 від 13.03.2017 року Галицького районного суду м.Львова, у звязку із скасуванням постанови про закінчення виконавчого провадження. У постанові зазначено, що Галицький районний суду м.Львова, якому повернуто виконавчий документ, зобовязаний у місячний строк з дня надходження постанови предявити його до виконання /а.с.11/.

З наведеного вбачається, що ні у постанові про відкриття виконавчого провадження, як це прямо передбачено Законом України «Про виконавче провадження», ні у постанові про відновлення виконавчого провадження, боржнику не було встановлено строку для добровільного виконання рішення суду.

Як видно з матеріалів справи, 12.03.2018 року головним державним виконавцем ВПВР управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 винесено постанову про накладення штрафу на Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради за невиконання без поважних причин рішення Галицького районного суду м.Львова №461/451/17 від 13.03.3017р. /а.с.13/.

Згідно ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З матеріалів виконавчого провадження видно, що після відновлення виконавчого провадження державним виконавцем не було встановлено боржнику строку для виконання рішення суду.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Жодних належних доказів, які б вказували на надання державним виконавцем боржнику строку для виконання рішення суду, представником відповідача не надано.

Таким чином, зважаючи на те, що в суду відсутні будь-які докази того, що виконавець встановлював строк виконання рішення, згідно ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» та довів цю інформацію до відома позивача, а тому підстав для відмови у задоволенні позову у суду немає.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова винесена без додержання вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.241-246 КАС України, суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Пушкар І.Є. від 12.03.2018 року про накладення штрафу у виконавому провадженні №54223816.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десятиднів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий

суддя: Стрельбицький В.В.