Справа № 623/1289/18
Суддя: Бєссонова Т. Д.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/1289/18
Номер провадження 2-а/623/52/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря Ноль С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізюмі адміністративну справу № 623/1289/18 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону УПП у містах Краматорськ та Слов»янськ ДПП сержанта поліції Мальованого Владислава Валерійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративною позовною заявою, у якій просив визнати незаконними дії суб'єкту владних повноважень у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та скасувати постанову серії ВР №309292 від 06 травня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену поліцейським роти №4 батальйону УПП у містах Краматорськ та Слов»янськ ДПП сержантом поліції Мальованим Владиславом Валерійовичем, згідно якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

У постанові вказано, що ОСОБА_1 06 травня 2018 року о 22-50 год. керуючи транспортним засобом Lexus RX 350, номерний знак НОМЕР_1 в Слов»янському районі, М03, Київ-Довжанський, 647 км. Порушив вимоги долрожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено» та вимоги дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п.п. 8.5.1. ПДР України.

Позивач заперечує факт порушення. Вважає постанову у справі про адміністративне правопорушення незаконною та безпідставною, так як поліцейський неправомірно застосував процедуру скороченого провадження, відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення. Ч.5 ст.258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов»язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 цього кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Відповідачем не було надано жодного доказу скоєння правопорушення, відсутні відповідні свідки. Постанова не містить жодних обгрунтувань та доказів вини позивача.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що факт вчиненого правопорушення був зафіксований на камеру поліцейського, яка відповідно до ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію» була закріплена на службовому транспортному засобі поліцейських. Постанова серії ВР № 309292 від 06.05.2018 року складена у відповідності до вимог 222,258,276,278,279 КУпАП та підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до частини 3 ст.205 КАС України неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи та винесенню рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення осіб до адміністративної відповідальності є однією із конституційних гарантій реалізації принципу законності.

Правовою основою оскаржень рішень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності є Кодекс України про адміністративні правопорушення від 7 грудня 1984 року (далі- КУпАП). Так, згідно із ст. 7 КУпАП додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем із боку вищих за ієрархією органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. При цьому ст. 287 КУпАП встановлено, що постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Безпосередньо порядок оскарження рішень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності передбачено ст. 288 КУпАП, з системного аналізу якої можна зробити висновок про те, що чинним законодавством передбачено два способи оскарження рішень у справах про адміністративну відповідальність - адміністративний (позасудовий) та судовий.

Судовий порядок оскарження рішень у справах про адміністративну відповідальність регламентує ст. 55 Конституції України, якою проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій та бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому правовою основою такої процедури є Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно вимог частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб»єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Правила дорожнього руху України (далі по тексту - ПДР України), які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 відповідно до Закону України "Про дорожній рух' встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.3 та п. 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться вчужому володінні, з метою:

1)попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2)забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що

використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до постанови серії ВР № 309292 від 06 травня 2018 року, ОСОБА_1 06 травня 2018 року о 22-50 год. керуючи транспортним засобом Lexus RX 350, номерний знак НОМЕР_1 в Слов»янському районі, М03, Київ-Довжанський, 647 км. порушив вимоги дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено» та вимоги дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п.п. 8.5.1. ПДР України. Відео АН 00105, АН 00108 (а.с.8)

Згідно вказаної постанови позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Позивач в своїй заяві зазначає, що правил дорожнього руху не порушував.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивачем допущено порушення п.п.8.5.1 Правил дорожнього руху.

Відповідачем надано копію відеозапису з нагрудних відеореєстраторів інспектора УПП в м. Краматорську та Слов»янську ДПП сержанта поліції Мальованого В.В. з місця правопорушення від 06.05.2018 року на 1 цифровому носії та копію оскаржуваної постанови.

З копії відеозапису з нагрудних відеореєстраторів інспектора УПП в м. Краматорську та Слов»янську ДПП сержанта поліції Мальованого В.В. з місця правопорушення від 06.05.2018 року не можливо прийти до висновку, що саме позивач ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Lexus RX 350, номерний знак НОМЕР_1 в Слов»янському районі, М03, Київ-Довжанський, 647 км., порушив вимоги дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено» та вимоги дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п.п. 8.5.1. ПДР України. З наданого до суду відеофайлу, який відповідач вважає доказом скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП неможливо встановити марку автомобіля, його реєстраційний номер та особу, яка керувала вказаним автомобілем, не зафіксовано обгону, чи перетинання дорожньої розмітки.

Відеозапис з місця правопорушення не містить доказів скоєння позивачем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП

Відповідачем не було надано матеріалів адміністративної справи, а саме: відібраних пояснень особи, яка притягається до відповідальності, а також пояснень свідків щодо вчиненого адміністративного правопорушення, всупереч вимогам ч. 2 ст. 268 КУпАП.

Інші докази, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, матеріали адміністративної справи не містили та не були надані до суду.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем до суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, з приводу того, що останній не порушував п.п.8.5.1 Правил дорожнього руху, не надано, суд зробив висновок, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП не підтверджується жодним доказом, що свідчить про необґрунтованість винесення поліцейським постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Через вказані причини постанова про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності підлягає скасуванню.

Що стосується порушення суб»єктом владних повноважень процедури розгляду справи про адмінправопорушення:

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 надає офіційне тлумачення положенням частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, зміни до ст.258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України.

Вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

З огляду на викладене, суд вважає, що розгляд справи про адміністративне

правопорушення на місці його вчинення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У частині четвертій статті 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди та оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов'язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.

Отже, відповідно до положень статей 287 КУпАП у поєднанні із частиною четвертою статті 288 цього Кодексу, у разі прийняття уповноваженим органом державної влади чи його посадовою особою постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення (проступку), передбаченого КУпАП, суб'єкти, яким цим Кодексом надано право оскарження, можуть її оскаржити і звільняються від сплати платежу, який має справлятися за подання позовної заяви, скарги у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) чи до суду.

Такий припис ч. 4 ст. 288 КУпАП не вступає в колізію з положеннями ст. 5 Закону України "Про судовий збір", якою визначено пільги щодо сплати судового збору, оскільки коло вимог і осіб, які мають такі пільги за цим Законом, не є вичерпним. Цей Закон не містить застережень про те, що закони України та інші нормативно-правові акти до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить йому, а лише доручає Кабінету Міністрів України протягом місяця з дня набрання чинності цим Законом підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України законопроект щодо внесення змін до деяких законодавчих актів України з прийняттям цього Закону (п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про судовий збір").

Крім того, у цьому випадку необхідно виходити з того, що норми ч. 4 ст. 288 КУпАП є спеціальними нормами порівняно з нормами Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.5, 6,8,9, 14,241,242,243,244, 245,246, 286 КАС України, статтями 18,279,280 КУпАП суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_3, зареєстрованого за алресою : АДРЕСА_1) до поліцейського роти №4 батальйону УПП у містах Краматорськ та Слов»янськ ДПП сержанта поліції Мальованого Владислава Валерійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ВР № 309292 від 06 травня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену поліцейським роти №4 батальйону УПП у містах Краматорськ та Слов»янськ ДПП сержантом поліції Мальованим Владиславом Валерійовичем, згідно якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України, можуть бути подані протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду в порядку встановленому ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України

Суддя: