Справа № 823/1151/18
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року справа № 823/1151/18

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Баклаженко Н.В.,

розглянувши по суті в порядку загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі позивач) з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;

- зобов`язати відповідача нарахувати суму матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі грошового забезпечення за один місяць за винятком щомісячної додаткової грошової винагороди;

- стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 7009 грн. 02 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що на підставі рішення Міністра оборони України щодо виплати в термін до 27 грудня 2017 року матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік в межах залишку бюджетних асигнувань позивач будучи тимчасово непрацездатним засобами поштового зв`язку надіслав рапорт військової частини НОМЕР_1 про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, однак конверт не був вручений відповідачу та повернувся на його адресу за закінченням терміну зберігання. На скаргу позивача до Міністра оборони України його було повідомлено, що Бюджетним кодексом України не передбачено виплату у 2018 році матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік. Позивач вважає, що з вини відповідача йому не було виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік, у зв`язку з чим просить суд стягнути на його користь матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі грошового забезпечення за один місяць за винятком щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 7009 грн. 02 коп.

Позивач в судове засідання не прибув, явку свого представника не забезпечив, просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що відповідно до п. 33.2 наказу Міністра оборони України №260, матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини. Оскільки згідно відомостей військової частини НОМЕР_1 , заява позивача на адресу відповідача в період до 31.12.2017 не надходила, що виключає можливість виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік у 2018 році, тобто вже після закінчення відповідного бюджетного року. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, оскільки вказаний спір стосується проходження позивачем публічної служби.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді офіцера відділу планування та координації розвідки управління розвідки штабу військовій частині НОМЕР_1 .

Перебуваючи з 06.12.2017 по 04.01.2018 у відпустці за станом здоров`я позивач із засобів масової інформації дізнався про рішення Міністра оборони України щодо виплати в термін до 27 грудня 2017 року матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік в межах залишку бюджетних асигнувань, у зв`язку з чим засобами телефонного зв`язку звернувся до відповідача щодо виплати вказаної матеріальної допомоги та отримав відмову.

Позивач 26 грудня 2017 року засобами поштового зв`язку надіслав рапорт до військової частини НОМЕР_1 про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, однак конверт не був вручений відповідачу та повернувся на його адресу за закінченням терміну зберігання.

Також 27 грудня 2017 року позивач звернувся до Міністра оборони України зі скаргою стосовно вищевикладеного питання щодо виплати матеріальної допомоги.

Листом фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних сил України від 29.01.2018 №116/14/4/247 позивача було повідомлено, що командиром військової частини НОМЕР_1 не прийнято рішення щодо виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік через відсутність відповідної заяви позивача, а Бюджетним кодексом України не передбачено виплату у 2018 році матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд враховує, що основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Частиною 2 цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі - Постанова №1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (п. 3 цієї постанови).

Умови, розмір і порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань визначені постановою №1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 року за №638/15329; далі Інструкція №260).

Згідно пп. 3 п. 5 Постанови №1294 та пп. 33.1, 33.3 п. 33 розд. XXXIII Інструкції №260, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Таким чином, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №2011-XII відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

09.02.2017 року Міністром оборони України виданий наказ №88 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік», відповідно до п. 9 якого наказано матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (без урахування винагород і морського грошового забезпечення). Накази про виплату матеріальної допомоги видавати виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на відповідний місяць з урахуванням порядку, передбаченого пунктом 7 цього Наказу після розгляду заяв військовослужбовців. У заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї, смерть рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та інші поважні причини), які стали підставою для порушення клопотання, та розмір потреби.

Із вищевикладеного вбачається, що у 2017 році матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачувалась за умови необхідного фінансування та наявності поважних причин, зазначених у заяві військовослужбовця.

11.12.2017 року Міністром оборони України у зв`язку із завершенням бюджетного року та з метою посилення ефективності використання бюджетних коштів і забезпечення належного соціального захисту військовослужбовців прийняте рішення про забезпечення виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у межах залишку коштів за фондом грошового забезпечення, з визначенням першочергової категорії військовослужбовців.

Як встановлено судом із матеріалів адміністративної справи, рапорт позивача адресований військовій частині НОМЕР_1 про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та надісланий засобами поштового зв`язку, не був вручений адресату, оскільки поштовий конверт повернувся на адресу позивача із зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання».

У зв`язку із вищевикладеним, командиром військової частини НОМЕР_1 у відповідності до вимог вищевказаних положень підзаконних актів не прийнято рішення щодо виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік через відсутність відповідної заяви позивача.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Таким чином, враховуючи, що на адресу військової частини НОМЕР_1 у період до 31 грудня 2017 (до закінчення бюджетного періоду) не надходила заява позивача про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, тому у відповідача відсутні правові підстави для виплати позивачу вказаної матеріальної допомоги за 2017 рік вже у новому бюджетному періоді 2018 року.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.А. Гайдаш

Рішення складено у повному обсязі 13.06.2018.