Справа № 9901/548/18
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2018 року

Київ

справа №9901/548/18

адміністративне провадження №П/9901/548/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Гончарової І.А.,

суддів Бившевої Л.І., Олендера І.Я., Шипуліної Т.М., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 9901/548/18

за позовом ОСОБА_1

до Вищої ради правосуддя

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

07 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вищої ради правосуддя, в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 05.04.2018 №1026/0/15-18 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 21.03.2018 про звільнення з посади судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області у відставку;

- зобов'язати переглянути заяву ОСОБА_1 від 21.03.2018 про звільнення з посади судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області у відставку та винести її на повторний розгляд.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вважає рішення відповідача про відмову в задоволенні заяви про звільнення з посади судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області у відставку від 05.04.2018 №1026/0/15-18 протиправним та необґрунтованим, оскільки до його стажу роботи, який дає право на відставку з посади судді, неправомірно не зарахованого період роботи з 01.08.2000 по 08.01.2004 на посаді стажиста судді Дубенського районного суду Рівненської області (тривалість стажу 3 роки 5 місяців 7 днів), з 09.01.2004 по 05.05.2004 на посаді помічника судді Дубенського районного суду Рівненської області (тривалість стажу 3 місяці 26 днів) та з 06.05.2004 по 10.01.2006 на посаді помічника судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області (тривалість стажу 1 рік 8 місяців 4 дні).

При цьому необхідність зарахування стажу роботи, який дає право на відставку з посади судді, на посадах стажиста та помічника судді обґрунтовує з посиланням на норми Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, а також Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 18.07.1972 № 535 «Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні» та Положення про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженого Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати, Всесоюзною Центральною Радою Професійних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про звільнення з посади судді у відставку прийнято з дотриманням вимог законодавства та є обґрунтованим, оскільки за результатами перевірки матеріалів відносно судді Ходака С.К. встановлено, що останній станом на день подання заяви про відставку має стаж роботи на посаді судді менше двадцяти років, у зв'язку з чим не має права на відставку.

ІІІ. КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Верховний Суд ухвалою від 17.05.2018 відкрив провадження в адміністративній справі ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії та призначив справу до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 11.06.2018 об 11:00 год.

У судове засідання позивач не з'явився, у клопотанні від 30.05.2018, направленому на адресу суду, просив розглянути позовну заяву без його участі.

Відповідач, у свою чергу, також подав клопотання від 11.06.2018, в якому просив здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи клопотання, суд, керуючись частиною дев'ятою статті 205 КАС України, вирішив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

IV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

ОСОБА_1 у період з 01.09.1995 по 29.06.2000 навчався в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, після чого в період з 01.08.2000 по 08.01.2004 працював на посаді стажиста судді Дубенського районного суду Рівненської області, з 09.01.2004 по 05.05.2004 - на посаді помічника судді Дубенського районного суду Рівненської області та з 06.05.2004 по 10.01.2006 - на посаді помічника судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, що підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці серії АХ № 181897, копія якої наявна в матеріалах справи.

Згідно з Указом Президента України від 23.12.2005 № 1824/2005 позивач вперше призначений на посаду судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області строком на п'ять років.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 03.02.2011 № 2990-VI ОСОБА_1 обрано суддею Дубенського міськрайонного суду Рівненської області безстроково.

27.03.2018 позивач подав до Вищої ради правосуддя заяву про звільнення у відставку відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України.

При цьому, як вбачається з довідки Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21.03.2018, підписаною керівником апарату, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді становить 12 років 2 місяці.

Вища рада правосуддя рішенням від 05.04.2018 № 1026/0/15-18 відмовила у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області у відставку.

У рішенні Вища рада правосуддя зазначила, що під час опрацювання доданих до заяви документів з метою визначення наявності відповідного стажу для звільнення судді Ходака С.К. у відставку, а саме: копій актів про призначення та обрання на посаду судді, трудової книжки, встановлено, що ОСОБА_1 не має необхідного для звільнення у відставку стажу роботи, тому не може бути звільнений з посади судді у відставку.

Правомірність прийняття Вищою радою правосуддя рішення від 05.04.2018 №1026/0/15-18 є предметом цього судового розгляду.

V. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України підставами для звільнення судді є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» визначено, що Вища рада правосуддя ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Згідно з частиною четвертою статті 55 цього Закону за результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення.

Відповідно до частини першої статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (у редакції, чинній на час подання позивачем заяви про звільнення з посади судді у відставку - 27.03.2018) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Статтею 137 цього Закону визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до абзацу 4 пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Так, на день призначення позивача на посаду судді (23.12.2005) діяв Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII (втратив чинність на підставі Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI).

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 43 цього Закону до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

На день призначення позивача на посаду судді діяв також Указ Президента «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 № 584/95.

Відповідно до абзацу другого статті 1 зазначеного Указу Президента України до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Стаття 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 № 584/95 втратила чинність згідно з Указом Президента України від 20.03.2008 № 248/2008.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545, яка набрала чинності з 01.03.2008, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» та доповнено її в частині пункту 3-1 абзацом такого змісту: до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

VI. ОЦІНКА СУДУ

Розглядаючи цю справу, суд оцінює оскаржуване рішення Вищої ради правосуддя на відповідність статті 19 Конституції України та статті 2 КАС України, а також вимогам інших законів.

Перевіривши матеріали справи, всебічно й повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Враховуючи зміст положень абзацу 4 пункту 34 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (у редакції, чинній на час подання позивачем заяви про відставку), стаж роботи судді Ходака С.К., призначеного на посаду до набрання чинності цим Законом, має визначатися відповідно до законодавства, що діяло на день його призначення - 23.12.2005, тобто відповідно до Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ та Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 №584/95.

Так, як вбачається зі змісту статті 1 Указу Президента України, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, зокрема, половина строку навчання у вищих юридичних закладах.

Таким чином, з огляду на наявний у позивача стаж роботи на посаді судді, який становить 12 років 2 місяці, до його стажу роботи, що дає право на відставку, зараховується половина строку навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого у період з 01.09.1995 по 29.06.2000, тобто 2 роки 4 місяці 29 днів.

Щодо доводів позивача про неправомірне неврахування відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення стажу роботи ОСОБА_1 на посадах стажиста та помічника судді Дубенського районного суду Рівненської області, то суд вважає їх необґрунтованими з огляду на те, що нормами чинного на час призначення позивача на посаду судді законодавства (а саме: Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ та Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 №584/95) не передбачено зарахування роботи на вказаних посадах до стажу роботи, що дає право судді на відпустку.

Посилання ОСОБА_1 на норми Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, суд не бере до уваги, оскільки порядок обчислення стажу судді, що дає право на відставку, регулюється спеціальним законодавством, яким у даному випадку є Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Разом з тим, безпідставними також є й посилання позивача на положення Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 18.07.1972 № 535 «Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні» та Положення про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженого Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати, Всесоюзною Центральною Радою Професійних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973, оскільки вказані нормативно-правові акти не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Вища рада правосуддя обґрунтовано відмовила позивачу у задоволенні його заяви про відставку з огляду на відсутність необхідного стажу роботи на посаді судді, який становить менше 20 років, що не дає ОСОБА_1 права на відставку.

За таких обставин, рішення Вищої ради правосуддя від 05.04.2018 №1026/0/15-18 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для його скасування.

Позовна вимога ОСОБА_1 про зобов'язання Вищої ради правосуддя повторно розглянути заяву про звільнення його у відставку з посади судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від вимоги про скасування рішення від 05.04.2018 №1026/0/15-18.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання позову у цій справі відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 22, 241-246, 250, 255, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Рішення складене та підписане 12 червня 2018 року.

Головуючий суддя І.А. Гончарова

Судді Л.І. Бившева

І.Я. Олендер

Т.М. Шипуліна

Р.Ф. Ханова