Справа № 825/1628/18
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року Чернігів Справа № 825/1628/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді - Кашпур О.В.,
за участі секретаря - Демусенко А.С.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Канановича Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Командира військової частини НОМЕР_1 про визнання звільнення незаконним, зобов`язання поновити на посаді, стягнення грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка 30.03.2018 звернулась до суду з позовом до Міністерства оборони України в особі Командира військової частини НОМЕР_1 про визнання звільнення з посади оператора взводу радіоперехоплення та пеленгації роти радіоперехоплення та пеленгування загону радіорозвідки військової частини НОМЕР_1 незаконним та зобов`язання відповідача поновити його на посаду; стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 7495,00 грн. за 1 місяць, разом за три місяці 22485,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.12.2017 її було звільнено з роботи за п «е» ч. 8 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважає звільнення незаконним, проведеним із порушенням норм діючого законодавства. Керівництво військової частини проявило до неї упереджене ставлення, вона має на утриманні малолітню дитину, сина ОСОБА_2 , який часто хворіє, тому вона змушена бути на лікарняному по догляду за дитиною, а це не подобалось керівництву. Крім того, відповідач порушив ст. 91 Закону України «Про положення про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців» де зазначено, що звільнення з військової служби одиноких матерів з дитиною віком до чотирнадцяти років не допускається, крім випадків не виконання ними умов контракту. Згідно роз`яснення Міністерства праці і соціальної політики України від 06.07.2006 лист №247/13/116 до категорії одинокої матерії відносяться жінка, яка виховує дитину без батька (в тому числі й розлучена жінка, яка виховує дитину без батька, незважаючи на факт отримання аліментів), оскільки вона має на утримання сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває в розлученні.
Ухвалою суду від 02.04.2018 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків шляхом подання власного письмового підтвердження, належним чином завірених копій документів, доданих до позовної заяви протягом 10 днів з моменту отримання ухвали.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для надання відзиву на позов.
Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, пояснила, що 28.12.2017, як вона зрозуміла, її викликали на бесіду до командира частини, а не на атестацію. Щодо проведення інструктажу 29.11.2017 її ніхто не повідомив. Обов`язки військової служби виконувала сумлінно, має намір продовжувати й далі їх виконувати, причини звільнення для неї не зрозумілі.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими оскільки позивачка була обізнана про проведення інструктажу на атестації. Від дати пояснень під час службового розслідування відмовилась, про що було складено довідку. Крім того, саме за результатами службового розслідування про не прибуття ОСОБА_1 на атестацію та інструктаж було винесено рішення про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, що і стало підставою її звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Позивачка мотивує неправомірність свого звільнення спираючись на статтю 91 Закону України «Про положення про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців» де зазначено, що звільнення з військової служби одиноких матерів з дитиною віком до чотирнадцяти років не допускається, крім випадків не виконання ними умов контракту. Під час проведення службового розслідування встановлено, що, старший солдат ОСОБА_1 , порушила вимоги статей 11, 12, 37, 49, 51, 56, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що і засвідчує невиконання умов контракту.
Ухвалою суду від 29.05.2018, без виходу суду до нарадчої кімнати, в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропущенням позивачем строків звернення до суду відмовлено, оскільки суд вважає причини пропуску строку звернення до суду поважними.
В судовому засіданні 06.06.2018 за обґрунтованим клопотання представника відповідача були допитані свідки.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що в її присутності на першій зміні ОСОБА_1 визивали на атестаційну комісію ОСОБА_4 командир роти, ОСОБА_5 молодший лейтенант, ОСОБА_6 підполковник.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила, що ОСОБА_1 співробітниками було повідомлено про необхідність прибуття на атестаційну комісію для проходження атестації 28.12.2017 в її присутності.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що про проведення інструктажа 29.12.2017 ОСОБА_1 повідомила особисто та засобами телефонного зв`язку, на що отримала відповідь, що та прибуде.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 у своїх поясненнях засвідчила факт того, що ОСОБА_1 29.12.2017 відмовилась давати пояснення в ході службового розслідування, про що нею було складено акт.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_1 відмовилась надавати пояснення під час проведення службового розслідування про причини її відсутності на атестації та інструктажу. Про пояснення, які містяться в матеріалах справи та не підписані позивачкою, пояснити нічого не може, він його не складав та не відбирав у позивачки.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу у Збройних Силах України у Військовій частині НОМЕР_1 за контрактом на посаді оператора взводу радіоперехоплення та пеленгації роти радіоперехоплення та пеленгування загону радіорозвідки (а.с. 74-75).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2017 №779 на підставі рапорту підполковника ОСОБА_11 вхідний №953/68 від 28.12.2017 призначено проведення службового розслідування за фактом не прибуття оператора роти радіоперехоплення та пеленгування старшого солдата ОСОБА_1 на засідання атестаційної комісії стосовно переміщення військовослужбовців військової частини на інші посади в зв`язку з організаційними заходами, яке було сплановано на 28.12.2017 на 15-00 год. (а.с.49-50).
За результатами проведення службового розслідування складено акт, затверджений командиром Військової частини НОМЕР_1 від 29.12.2017, яким запропоновано за відсутність без поважних причин на засіданні атестаційної комісії та на інструктажі особового складу військової частини НОМЕР_1 на старшого солдата ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю» (а.с.51-53).
У пункті 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.12.2017 № 780 Підсумки проведення службового розслідування за фактом неприбуття старшого солдата ОСОБА_1 на засідання атестаційної комісії зазначено: за відсутність без поважних причин на засіданні атестаційної комісії та на інструктажі особового складу військової частини НОМЕР_1 на старшого солдата ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю» (а.с.63-64).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.12.2017 №30-КП (по особовому складу) відповідно до частини 8 статті 26 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовця за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом «е» (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків) (а.с.148).
Вважаючи звільнення протиправним позивач звернулась до суду з позовом за захистом своїх порушених прав.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Правовідносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними військового обов`язку регулюються Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XІІ.
За змістом пункту е частини 8 статті 26 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.
Відповідно до статті 45 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Статтею 51 Дисциплінарного статуту встановлено, що на сержантів (старшин) (крім військовослужбовців строкової військової служби), можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; е) пониження в посаді; є) пониження у військовому званні на один ступінь; ж) пониження у військовому званні на один ступінь з переведенням на нижчу посаду; з) позбавлення сержантського (старшинського) звання; и) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.
Статтею 83 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Статтею 84 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідачем проведено службове розслідування, що оформлено актом службового розслідування, який затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 від 29.12.2017. У вказаному акті службового розслідування зазначено, що позивач 28.12.2017 на засідання атестаційної комісії військової частини НОМЕР_1 та 29.12.2017 на інструктаж особового складу щодо поведінки під час святкування Нового року був відсутній (а.с.51-53).
Довідкою від 29.12.2017 за підписом 2 свідків засвідчено факт того, що ОСОБА_1 відмовилась давати пояснення в ході службового розслідування згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2017 №779 «Про призначення службового розслідування» (а.с.55).
Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Відповідно до положень статті 86 Дисциплінарного статуту під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби..
Аналізуючи вищезазначене, слід зазначити, що командир, приймаючи рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності надає оцінку обставинам скоєння правопорушення, ступеню вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Крім того, пунктом 228 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.12.2008 № 1153/2008 передбачено, що звільнення з військової служби через службову невідповідність здійснюється в разі: застосування до військовослужбовця відповідного дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України; прийняття рішення про звільнення осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (крім прапорщиків і мічманів) за фактом невиконання (неналежного виконання) ними службових обов`язків, що призвело до тяжких наслідків або створило загрозу настання таких наслідків; неможливості призначення військовослужбовця, якому відмовлено (якому скасовано) у відповідній формі допуску до відомостей, що становлять державну таємницю, на посаду, яка не передбачає такого допуску, та неможливості звільнення з військової служби за іншими підставами, передбаченими законодавством.
Таким чином, лише наявність усіх перелічених складових впливає на визначення ступеня вини правопорушника, відповідно, на визначення виду дисциплінарного стягнення.
Судом встановлено, що у позивачки за період проходження служби мало місце систематичне порушення військової дисципліни, за що оголошувались догани, зокрема, від 27.07.2017 за особисту не дисциплінованість (усно); від 13.04.2016 за запізнення на гарнізонний захід; від 08.07.2016 за пропуск інформації, про що зазначено у її службовій картці (а.с.65-74).
Відповідно до положень статей 97, 98 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Відповідно до частини першої статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Отже, зазначені у службовій картці позивача дані підтверджені доказами, які у своїй сукупності свідчили про порушення позивачем військової дисципліни, за що вона систематично притягувалась до дисциплінарної відповідальності, дані догани на даний час є знятими.
Відповідачем надана суду службова характеристика на ОСОБА_1 (а.с.62). Згідно з цією характеристикою позивач за час проходження військової служби зарекомендувала себе з негативної сторони. До службових обов`язків відносилась формально, схильна до нехтування наказами старшого начальника та службовими обов`язками в інтерсах своїх особистих справ.
Відповідно до витягу з протоколу засідання атестаційної комісії військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2017 №19 проведення атестації на предмет призначення на посаду оператора відділення радіорозвідки військової частини НОМЕР_2 штат №1/117, ШПК Солдат, ВОС 446543А , 530-565 старшого солдата ОСОБА_1 оператора взводу радіоперехоплення роти радіоперехоплення та пеленгування загону радіорозвідки не проводилась у зв`язку з не прибуттям на засідання атестаційної комісії військової частини НОМЕР_1 (а.с.131-133).
Відповідно до ч. 2 п. 7.1 розділу 7 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170 процес атестування військовослужбовців передбачає проведення комплексного та періодичного оцінювання військовослужбовців.
Комплексне оцінювання включає щорічне оцінювання, здійснене прямими командирами (начальниками), та незалежне оцінювання військовослужбовців, здійснене визначеним представником Головної інспекції Міністерства оборони України або комісій з перевірки військ (сил), утворених наказами Міністерства оборони України, у випадках, визначених пунктом 7.5 цього розділу.
Періодичне оцінювання проводиться посадовими особами, у підпорядкуванні яких перебувають військовослужбовці, у випадках, визначених пунктом 7.6 цього розділу.
Пунктом 7.6 розділу 7 даної Інструкції, зокрема, передбачено, що періодичне оцінювання проводиться військовослужбовців, які підлягають організаційним заходам та (або) звільняються з посад і зараховуються у розпорядження, - перед проведенням організаційних заходів та (або) перед звільненням з посад.
Пунктом 15 наказу Міністерства оборони України командувача військ оперативного командування Північ від 19.12.2017 №719 «Про посилення пильності та бойової готовності під час святкування Різдва та Нового року» наказано з усіма офіцерами, прапорщиками, військовослужбовцями військової служби за контрактом, працівниками Збройних Сил України провести роз`яснювальну роботу щодо порядку та правил поведінки в позаслужбовий час дотримання заходів безпеки в побуті (а.с.141-144).
Суд не приймає посилання ОСОБА_1 на те, що відповідач не мав права її звільняти, як одинокої матері, оскільки позивачкою суду не надано документів на підтвердження її статуту, як одинокої матері.
Зібраними та дослідженими під час розгляду справи доказами суд встановив, що за результатами службового розслідування відповідач дійшов обґрунтованого висновку про відсутність без поважних причин на засіданні атестаційної комісії та на інструктажі особового складу військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 що є підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.
За наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідачем були дотримані вимоги частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме службове розслідування, результатом якого стало прийняття оскаржуваного наказу, було проведено у відповідності до вимог законодавства, чинного на момент проведення службового розслідування.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.
Керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України в особі Командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання звільнення незаконним, зобов`язання поновити на посаді, стягнення грошового забезпечення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Повне судове рішення складено 15 червня 2018 року.

Суддя О.В. Кашпур