Справа № 826/7996/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 травня 2018 року №826/7996/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельник» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Майдибури Оксани Василівни, треті особи - ОСОБА_2, Обслуговуючий кооператив "Багатоповерховий гаражний кооператив «Будівельник-Авто» про визнання протиправними дій, скасування рішення та державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельник» (далі - позивач, ТОВ «Будівельник») до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Майдибури Оксани Василівни (далі - відповідач, Нотаріус)), треті особи - ОСОБА_2, Обслуговуючий кооператив «Багатоповерховий гаражний кооператив «Будівельник-Авто», (далі - ОК «БГК «Будівельник-Авто»), про:

- визнання протиправними дій відповідача, які полягали у прийнятті рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно за громадянином ОСОБА_2, індексний номер 31803899 від 11.10.2016 та внесенні запису за даним рішенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності: 16833728;

- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31803899 від 11.10.2016, прийнятого відповідачем;

- скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме, реєстрації права власності ОСОБА_2 на об'єкт нерухомого майна - гараж НОМЕР_1, загальною площею 117,1 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (далі - гараж НОМЕР_1), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності: 16833728.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що гараж НОМЕР_1 збудований ТОВ «Будівельник», знаходиться у складі багатоповерхового гаражного комплексу за адресою: АДРЕСА_2 та належить позивачу на праві приватної власності. Водночас, спірний гараж ОК «БГК «Будівельник-Авто» ніколи не будувався, третім особам у справі ніколи не належав, а Нотаріус протиправно зареєстрував право власності на нього за ОСОБА_2

Відповідач у наданих запереченнях на позов просив суд у задоволенні заявлених вимог відмовити. Пояснив, що оспорювані у справі дії та рішення здійснено ним відповідно до вимог Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127), на підставі повного пакету належних документів, які разом із заявою подав ОСОБА_2

Ухвалою суду від 21.08.2017 у третіх осіб було витребувано ряд доказів, зокрема щодо здійснення ОК «БГК «Будівельник-Авто» будівництва будь-якого об'єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2.

У судовому засіданні 14.12.2017 суд відмовив у задоволенні клопотань відповідача та ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі.

Зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України від 06.07.2005 № 2747-IV у редакції, що діяла до 15.12.2017), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Під час прийняття судового рішення по суті судом враховано вимоги п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Згідно з даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.04.2017 № 85064478 ТОВ «Будівельник» на праві приватної власності належить наступне майно: нежитлові будівлі: (літ. Б) - 5407,40 кв.м., (літ. В) - 559,40 кв.м., (літ. Г) - 848,20 кв.м., (літ. Ж) - 135,20 кв.м., (літ Е) - 523,90 кв.м., (літ. Д) - 426,20 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2. Право власності виникло на підставі рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2012 та ухвали Господарського суду Київської області від 31.05.2012. Запис вчинено 01.08.2012.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.04.2017 № 85063618 Нотаріус прийняв оспорюване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31803899 від 11.10.2016, на підставі якого за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на гараж НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Вказані рішення та реєстраційні дії відповідач вчинив на підставі наступних документів: довідки гаражного кооперативу від 03.10.2016 № 01/10, виданої ОК «БГК «Будівельник-Авто»; витягу з протоколу Правління від 10.08.2015 № 7 зі списку членів ОК «БГК «Будівельник-Авто»; технічного паспорта від 20.09.2016 № 16/4, видавник: ФОП ОСОБА_4

Також у своїх запереченнях відповідач стверджує про те, що для здійснення відповідних реєстраційних дій йому було надано Статут ОК «БГК «Будівельник-Авто», наказ про призначення голови правління ОК «БГК «Будівельник-Авто» від 04.08.2015 № 1, копії яких долучено до матеріалів справи.

Вважаючи, що Нотаріус оспорюваними реєстраційними діями та рішенням від 11.10.2016 № 31803899 протиправно порушив законне право власності ТОВ «Будівельник» на частину належного йому об'єкта нерухомого майна, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні відносини виникли у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV, (далі - Закон №1952-IV) та Порядком № 1127.

Ч. 1 ст. 10 Закону №1952-IV передбачено, що нотаріус є державним реєстратором.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до змісту п.п. 40, 41 Порядку № 1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Для державної реєстрації права власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта;

2) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, обов'язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

У п. 81 Порядку № 1127 передбачено, що для державної реєстрації права власності на окремо розташоване індивідуально визначене нерухоме майно (дача, гараж тощо), будівництво яких здійснювалося у результаті діяльності дачного, гаражного чи іншого кооперативу, крім документів, передбачених пунктами 41 і 42 цього Порядку, також подається довідка відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Суд не погоджується доводами відповідача щодо дотримання ним вимог норм чинного на час виникнення спірних відносин законодавства (зокрема п. 81 Порядку № 1127) під час вчинення спірних реєстраційних дій та прийняття рішення з огляду на наступне.

Серед обов'язкових документів відповідачу не було надано передбаченого Порядком № 1127 документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Також Нотаріус зобов'язаний був звернути увагу на суперечливі та явно недостовірні дані довідки гаражного кооперативу від 03.10.2016 № 01/10, виданої ОК «БГК «Будівельник-Авто». Так, у вказаній довідці зазначено, що ОСОБА_2 є членом ОК «БГК «Будівельник-Авто» згідно з рішенням Правління кооперативу від 10.08.2015, тоді як вказаний кооператив створено та зареєстровано раніше - 04.08.2015 самим ОСОБА_2 та ще двома особами. Того ж числа ОСОБА_2 призначено Головою Правління цього кооперативу.

Крім того, вказана довідка від 03.10.2016 № 01/10 містить інформацію про те, що гараж НОМЕР_1 в ОК «БГК «Будівельник-Авто» побудований господарчим способом та введений в експлуатацію 10.06.2009. Нотаріус безпідставно не звернув увагу на те, що спірний гараж НОМЕР_1 не міг бути збудований та введений в експлуатацію у 2009 році кооперативом, який створено лише у 2015 році.

Зі змісту довідки від 03.10.2016 № 01/10, підписаної Головою Правління ОК «БГК «Будівельник-Авто» ОСОБА_2, вбачається, що вказана особа є власником гаража НОМЕР_1 згідно з рішенням Правління Кооперативу, затвердженим загальними зборами його членів від 10.08.2015. Водночас, зазначена довідка видана для оформлення права власності та є підставою для реєстрації права власності, як в ній же зазначено.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що довідка ОК «БГК «Будівельник-Авто» від 03.10.2016 № 01/10 не є документом, що відповідно до законодавства підтверджує набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно (гараж НОМЕР_1) та на підставі якого Нотаріус міг здійснити відповідну реєстрацію згідно з ч. 1 ст. 27 Закону № 1952-IV.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Водночас, ст. 24 цього Закону передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Беручи до уваги викладене, суд зазначає про те, що Нотаріус зобов'язаний був відмовити у здійсненні реєстрації права власності на гараж НОМЕР_1 за ОСОБА_2, оскільки отриманий для вказаних дій пакет документів був неповним та містив суттєві суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Так, з наданих відповідачу документів неможливо встановити участь ОК «БГК «Будівельник-Авто» у будівництві спірного гаража НОМЕР_1 або належність такого об'єкта нерухомості вказаному кооперативу на праві власності, що давало б йому можливість розпоряджатися цим майном.

Також суд звертає увагу на те, що Нотаріус, маючи доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зобов'язаний був встановити, що майно: нежитлові будівлі: (літ. Б) - 5407,40 кв.м., (літ. В) - 559,40 кв.м., (літ. Г) - 848,20 кв.м., (літ. Ж) - 135,20 кв.м., (літ Е) - 523,90 кв.м., (літ. Д) - 426,20 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, належить ТОВ «Будівельник» на праві приватної власності. Оскільки гараж НОМЕР_1, який знаходиться за тією ж адресою, до вчинення оспорюваних реєстраційних дій не був індивідуально виділений та зареєстрований як об'єкт нерухомого майна, то відповідач повинен був перевірити можливу приналежність його до майна позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ТОВ «Будівельник» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Майдибури О.В. про визнання протиправними дій, скасування рішення та реєстрації прав є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню повністю.

При цьому, суд, розглядаючи спір у справі по суті, виходив виключно з оцінки оспорюваних дій та рішення відповідача як суб'єкта владних повноважень на відповідність їх вимогам чинного законодавства стосовно дотримання процедури реєстрації відповідних прав.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 4800,00 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельник» (місцезнаходження: 03134, м. Київ, вул. Григоровича-Барського, буд. 2-А,; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Майдибури Оксани Василівни (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 102-Б, кв. 51), які полягали у прийнятті рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно за громадянином ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_1), індексний номер 31803899 від 11 жовтня 2016 року та внесенні запису за даним рішенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності: 16833728.

3. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31803899 від 11 жовтня 2016 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Майдибурою Оксаною Василівною.

4. Скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме, реєстрацію права власності ОСОБА_2 на об'єкт нерухомого майна - гараж НОМЕР_1, загальною площею 117,1 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності: 16833728.

5. Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Майдибури Оксани Василівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельник» сплачений ним судовий збір у розмірі 4800,00 грн. (чотири тисячі вісімсот гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко