Справа № 826/12648/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТФ «Афіна» до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11 серпня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТФ «Афіна» звернулося до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11 серпня 2017 року (форма «Р») про збільшення суми за податковим зобов'язанням в розмірі 657 053 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 168 763 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального права та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, В період з 10.06.2015 року по 22.07.2015 року Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФ «Афіна» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2014 року.

За результатами проведеної перевірки Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві складено акт від 29.07.2015 року № 237/26-55-22-09/30634679, яким встановлено порушення ТОВ «ТФ «Афіна»:

1. пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на 772 425 грн., у тому числі за вересень 2014 року на 97 372 грн., грудень 2014 року на 675 053 грн.;

2. - підпункту «е» 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 164.5 статті 164, пункту 171.2 «а» статті 171, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в період, що перевірявся, на загальну суму 1 485 грн., у тому числі: 3 квартал 2013 року - 986,82 грн., 4 квартал 2013 року - 498,18 грн.;

- пункту 51.1 статті 51, підпункту 176.2 «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено подання не в повному обсязі податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку за ІV квартал 2013 року, ІІ квартал 2014 року та ІV квартал 2014 року.

На підставі складеного акту перевірки Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 2 вересня 2015 року № 9, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ТФ «Афіна» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 965 531 грн., з яких 772 425 грн. - за основним платежем та 193 106 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомлення-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 14 січня 2016 року № 498/6/99-99-10-01-01-25 скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 2 вересня 2015 року № 9 в частині 97 372 грн. податку на додану вартість і 24 343 грн. штрафних санкцій.

На підставі акту перевірки, рішення Державної фіскальної служби України та акту тематичної перевірки від 4 серпня 2017 року № 81/26-15-14-05-03 Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 11 серпня 2017 року № , яким ТОВ «ТФ «Афіна» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 843 816 грн., з яких 675 053 грн. - за основним платежем та 168 763грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомлення-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 27 вересня 2017 року № 21593/6/99-99-11-01-01-25 залишено без розгляду скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФ «Афіна».

Не погоджуючись із висновками та рішеннями податкового органу, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи відповідач не навів жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності сторін цих операцій, незвичності цих операцій для цих осіб, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б в сукупності могли свідчити про фіктивність вчинення операцій, а також того, що вчинення зазначених правочинів не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди чи заволодіння майном держави. З огляду на встановлене, позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ по взаємовідносинам з Приватним підприємством «Орім», можливість надання маркетингових послуг ПП «Орім» підтверджена рішеннями судів, тому податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 11.08.2017 року № визнається протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.75.1.2 п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Підпунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Господарські операції, як зазначено в пункті 5 статті 9 цього Закону, повинні бути відображені в облікових реєстрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відповідно до статті 11 Закону, на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність.

Згідно частини 1 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 2 статті 9 даного Закону встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З положень чинного податкового законодавства випливає, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених в ціні товару (послуги) та віднесення сум до витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використання їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1 п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88 і зареєстрованого Мінюстом від 05.06.95р. за № 168/704.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом апеляційної інстанції, надані до перевірки Позивачем первинні документи відповідають встановленим вимогам статті 9 Закону України від 16.07.99 №996-Х1У «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами та доповненнями) та є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи складені під час здійснення господарської операції. Первинні документи мають обов'язкові реквізити : назву документа ( форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис, що дає змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Також первинні документи Позивача, копії яких наявні в матеріалах справи, відповідають вимогам п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції від 05.06.95р. за № 168/704, де зазначено, що первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання. Зміст господарської операції та її вимірники у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Статтею 2 Закону України від 16.07.1999р. №996-Х1У «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами та доповненнями) зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно з пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З аналізу зазначених норми суд вбачає, що визначальним фактором для формування валових витрат та податкового кредиту платником податку є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Згідно з п.п.14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Тобто обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому в пункті 198.2 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування складу податкового кредиту, а саме наявність у платника податку - покупця належно оформленої та виданої податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, 01.08.2014 року між ТОВ «ТФ «Афіна», як замовником, та Приватним підприємством «Орім», як виконавцем, укладено договір про надання маркетингових послуг № 40011/123.

Найменування послуг, їх кількість, вартість та строк виконання визначені в додатках до договору від 10 вересня 2014 року, 1 жовтня 2014 року, 1 листопада 2014 року, 1 грудня 2014 року та 1 лютого 2015 року.

Між ТОВ «ТФ «Афіна» та Приватним підприємством «Орім» підписані акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30 вересня 2014 року № 001013, від 31 жовтня 2014 року № 002050, від 30 листопада 2014 року № 005051, від 31 грудня 2014 року № 008056, від 28 лютого 2015 року № 024003, від 31 березня 2015 року № 035100, від 30 квітня 2015 року № 045007, згідно яких виконавцем виконані наступні послуги: проведення фокус-груп, проведення кількісного маркетингового дослідження у форматі польового анкетування (відкриті питання), проведення кількісного маркетингового дослідження у форматі польового анкетування (закриті питання), обробка результатів маркетингового дослідження та надання звіту, проведення телефонного опитування респондентів, визначення відносної динаміки продажу продукції у торгівельній мережі, визначення залишків продукції в магазинах, що приймали участь у дослідженні, визначення об'єму продажу товарів в торгівельних точках у грошовому виразі, що приймали участь у дослідженні, Оn-Line опитування споживачів на основі розробленої анкети з фіксованою кількістю питань, дослідження ставлення споживачів до упаковки товару, обробка результатів маркетингового дослідження та надання звіту на загальну суму 4 166 140 грн.

На виконання умов договору Приватне підприємство «Орім» виписало на користь позивача податкові накладні:

- № 13 від 30 вересня 2014 року на загальну суму 3 319 910 грн., в тому числі ПДВ - 553 318,33 грн.;

- № 186 від 31 жовтня 2014 року на загальну суму 254 340 грн., в тому числі ПДВ - 42 390 грн.;

- № 766 від 30 листопада 2014 року на загальну суму 306 110 грн., в тому числі ПДВ - 51 018,33 грн.;

- № 1525 від 31 грудня 2014 року на загальну суму 151 810 грн., в тому числі ПДВ - 25 301,67 грн.;

- № 1398 від 29 грудня 2014 року на загальну суму 7 150 грн., в тому числі ПДВ - 1 191,67 грн.;

- № 1351 від 25 грудня 2014 року на загальну суму 11 000 грн., в тому числі ПДВ - 1 833,33 грн.;

- № 1505 від 19 березня 2015 року на загальну суму 73 150 грн., в тому числі ПДВ - 12 191,67 грн.;

- № 924 від 28 лютого 2015 року на загальну суму 42 670 грн., в тому числі ПДВ - 7 111,67 грн.

На підтвердження оплати отриманих послуг у Приватного підприємства «Орім» позивачем надано виписку по рахунку в Публічному акціонерному товаристві «Банк Авангард», Акціонерному товаристві «Сбербанк Росії».

Таким чином, ТОВ «ТФ «Афіна» та Приватним підприємством «Орім» вчинені дії, згідно укладеного договору, що підтверджується відповідними первинними документами.

Під час судового засідання встановлено, що податковий орган не ставить під сумнів достовірність первинних документів чи їх відповідність вимогам чинного законодавства, зокрема, відсутність у них обов'язкових реквізитів, передбачених частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Колегія суддів звертає увагу на те, що в Акті перевірки зазначено, що первинні документи були надані по даним операціям та порушень по їх оформленню не виявлено. Це свідчить про те що вказані документи складені у відповідності до вимог чинного законодавства.

З огляду на встановлене та враховуючи, що позивачем надано первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю Приватного підприємства "Орім", які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення, висновки відповідача про те, що первинні документи складені за участю позивача та його контрагента не підтверджують факт здійснення господарських операцій, судом до уваги не приймаються.

Разом з тим, як під час судового засідання було встановлено, що маркетингові послуги Приватне підприємство «Орім» також надавало ТОВ «Лідер Снек». При цьому, під час проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер Снек», контролюючим органом зроблений висновок про не підтвердження господарських операцій.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2016 року у справі № 816/100/16 за позовом ТОВ «Лідер Снек» до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у полтавській області про скасування податкових повідомлень-рішень, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 серпня 2016 року, встановлено реальність виконання договору про надання маркетингових послуг Приватним підприємством «Орім».

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві - залишити без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2017 року - без змін.

Повний текст постанови складено « 14» червня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма