Справа № 810/2672/17
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2672/17 Суддя (судді) першої інстанції: Басай О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року м. Київ
Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Кузьменка В. В.,
суддів Василенко Я.М., Степанюка А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Київської обласної державної адміністрації на постанову Київського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправною відмову в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту (по вул. Гайок м. Біла Церква Київської області), зобов`язати надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту (в житловому масиві за адресою: Гайок м. Біла Церква).
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 року позов задоволено.
Визнано протиправною відмову Київської обласної державної адміністрації в наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту, за адресою вул. Гайок, м. Біла Церква, Київської області.
Зобов`язано Київську обласну державну адміністрацію надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту, за адресою вул. Гайок, м. Біла Церква, Київської області.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову в повному обсязі.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, оскільки безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Крім того, відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду,
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, у періоді з 12.01.2017 по 27.02.2017, 14.03.2017 по 20.03.2017, 28.04.2017 по 10.05.2017 позивач приймав участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей та має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 30.01.2015 та довідкою військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України від 21.08.2017 №7637 (том 1, а.с. 19, 36).
Як випливає з матеріалів справи, зокрема, з постанови Київського окружного адміністративного суду від 08.08.2016 в адміністративній справі №810/2210/16, позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання йому у власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку на території колишнього військового містечка №50 (том 1, а.с. 31-35).
У свою чергу, розглянувши заяву ОСОБА_1 , Київська обласна державна адміністрація, надала відповідь (лист від 10.02.2016 №27.48.2), в якій відмовила заявнику у задоволені його вимог та роз`яснила порядок звернення зацікавленої особи, яка має намір одержати у користування земельну ділянку, визначений статтями 123 та 122 Земельного кодексу України.
ОСОБА_1 вважаючи відмову Київської обласної державної адміністрації в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту протиправною, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Крім того, в ході розгляду адміністративної справи №810/2210/16 судом було встановлено, що відповідач не заперечуючи те, що саме він є розпорядником земельної ділянки, на якій розташовані будівлі та споруди колишнього військового містечка № НОМЕР_3 , зазначив, що КОДА не може задовольнити заяву позивача, оскільки землі, з яких останній бажає отримати у власність земельну ділянку, є землями лісового фонду і, відповідно до українського законодавства, не можуть бути передані особі для індивідуального житлового будівництва. Крім того, відповідач також вказав, що зазначені землі знаходяться поза межами населеного пункту, і виділення в межах таких земель земельних ділянок для індивідуальної забудови суперечить статтям 38 та 39 ЗК України.
Водночас, як вбачається зі змісту наявної в матеріалах справи постанови суду від 08.08.2016 в адміністративній справі №810/2210/16, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною відмови Київської обласної державної адміністрації в наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту, за адресою вул. Гайок, м. Біла Церква, Київської області.
Вказане рішення суду набрало законної сили 30.08.2016.
02 листопада 2016 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою та клопотанням про передання йому у власність земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва площею 0,10 га, та відповідно надати йому дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, на території земель Фурсівської сільської ради Білоцерківського району за межами с. Фурси, але в межах м. Біла Церква Київської області по вул. Гайок (житловий масив "Гайок") (далі запитувана земельна ділянка) (том 1, а.с. 20-22).
В клопотанні позивач вказав, що відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.12.1997 №747-р вся соціальна сфера колишнього військового містечка №50 "Гайок" (далі - землі містечка №50 "Гайок") була передана до комунальної власності, відповідно до Положення "Про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ і організацій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.11.1995 №891.
На вищезазначену заяву позивача, відповідачем було надано відповідь від 02.12.2016 №027.4102.2, в якій зазначено, що для розробки документації із землеустрою необхідно розробити детальний план території, який буде обов`язковим для врахування про розробці землевпорядної документації. Зроблено висновок, що місце розташування запитуваної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Окрім того, матеріали справи підтверджено, що 02 лютого 2017 року позивач знов звернувся до відповідача із заявою про передання йому у власність земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва площею 0,10 га, та відповідно надати йому дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, на території земель Фурсівської сільської ради Білоцерківського району за межами с. Фурси, але в межах м. Біла Церква Київської області по вул. Гайок (житловий масив "Гайок") (том 1, а.с. 24-25).
Позивач вважаючи відповідь КОДА від 02.12.2016 №027.4102.2 щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки протиправною, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Відповідно до норм Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Нормами ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.
До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Таким чином особи, зацікавлені у безоплатній приватизації земельних ділянок з державної або комунальної власності, звертаються до органу влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до частини 2 статті 122 Земельного кодексу України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.
Згідно з частиною 3 статті 122 Земельного кодексу України, районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.
Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Згідно з частиною 5 статті 122 Земельного кодексу України, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
Відповідно до частини 6 статті 122 Земельного кодексу України, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у межах їхніх територій передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Згідно з частиною 7 статті 122 Земельного кодексу України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим на території Автономної Республіки Крим передає земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст, що не входять до складу певного району, та за межами населених пунктів для всіх потреб, а також погоджує передачу таких земель у власність або у користування районними державними адміністраціями на їхній території для будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо).
Відповідно до частини 8 статті 122 Земельного кодексу України, Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря, а також у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Тобто, визначення органу, уповноваженого здійснювати розпорядження відповідною земельною ділянкою (у тому числі безоплатно передавати у власність земельну ділянку), здійснюється виходячи з місця розташування земельної ділянки (у межах або за межами населеного пункту), цільового призначення земельної ділянки (наміру використання), та залежно від того, у чиїй власності знаходиться обрана земельна ділянка.
Так, розпорядження земельними ділянками, що знаходяться у комунальній власності відповідних територіальних громад, належить до виключної компетенції відповідної сільської, селищної або міської ради (частина перша статті 122 Земельного кодексу України).
Натомість розпорядження земельним ділянками державної власності, за виключенням земель сільськогосподарського призначення, здійснюється обласними державними адміністраціями (якщо бажана земельна ділянка знаходиться у межах міста обласного значення) або районними державними адміністраціями.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з клопотання позивача від 02.11.2016 про надання дозволу на розробку технічної документації, позивач просив виділити йому земельну ділянку, що знаходиться на території Фурсівської сільської ради Білоцерківського району.
Листом від 13.12.2016 №01.1-36/2678 Київської обласної державної адміністрації позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки відповідно до наданих позивачем графічних матеріалів, оскільки обрана позивачем земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що виключає можливість передачі такої земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва. ( а.с. 28-29)
Тобто, що обрана позивачем земельна ділянка розташована на території колишнього військового містечка №50 «Гайок».
Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Білоцерківської РДА від 07.07.2005 №287 на підставі постанови Міністерства оборони України від 14.10.2005 №11938/3 та протоколу №8 від 11.10.2005 засідання Постійно діючої комісії з питань використання цілісних майнових комплексів, іншого нерухомого військового майна та земель оборони, які вивільнилися у ході реформування Збройних Сил України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.10.1999 №1135-Р, із землекористування Білоцерківської КЕЧ було вилучено земельні ділянки військового містечка №50 загальною площею 330 га та передано вилучені землі до земель запасу Фурсівської сільської ради (а.с. 82).
Рішенням Фурсівської сільської ради від 10.08.2006 №2-49 земельні ділянки військового містечка №50 було зараховано до земель запасу Фурсівської сільської ради (а.с. 83).
Управління Держземагентства у Білоцерківському районі листом від 17.03.2015 №31-1005-0.4-2036/2-15 підтвердило, що земельна ділянка, зазначена на схемі планування містечка «Гайок» розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Фурсівської сільської ради (а.с. 84).
Згідно листа Відділу Держгеокадастру у м. Білій Церкві Київської області, земельна ділянка колишнього військового містечка №50 знаходиться за адміністративними межами міста Біла Церква (а.с. 86).
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що землі колишнього військового містечка №50, на території якого знаходиться обрана позивачем земельна ділянка, є комунальною власністю Фурсівської сільської ради Білоцерківського району і не входять до території м. Біла Церква..
Беручи до уваги положення частини першої статті 122 ЗК України, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, компетенція з розпорядження (у тому числі з передачі у власність) земельними ділянками, розташованими у межах колишнього військового містечка №50, належить до виключної компетенції Фурсівської сільської ради Білоцерківського району.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки обрана позивачем земельна ділянка є комунальною власністю Фурсівської сільської ради, та вирішення питання про її безоплатну передачу у власність належить до виключної компетенції Фурсівської сільської ради.
Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на ту обставину, що земельна ділянка колишнього військового містечка №50 знаходиться у межах міста Біла Церква Київської області, оскільки житлові будинки, інші будівлі та споруди, що розташовані на ній, мають міську адресу та нумерацію та об`єднані єдиною мережею комунікацій, зазначених висновків суду не спростовують.
Відповідно до статті 174 Земельного кодексу України, рішення про встановлення і зміну меж районів і міст приймається Верховною Радою України за поданням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської чи Севастопольської міської рад.
Рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ, які входять до складу відповідного району, приймаються районною радою за поданням відповідних сільських, селищних рад.
Відповідно до частини 4 статті 173 Земельного кодексу України, землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися у комунальну власність), переходять у власність територіальної громади. Рішення про встановлення меж населеного пункту та витяги з Державного земельного кадастру про межу відповідної адміністративно-територіальної одиниці та про відповідні земельні ділянки, право власності на які переходить до територіальної громади, є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Таким чином, адміністративні межі міст змінюються виключно за рішенням Верховної Ради України.
З урахуванням викладеного, факт того, що будівлям та спорудам, які знаходься у межах колишнього військового містечка №50, землі якого передані у комунальну власність Фурсівської сільської ради, було присвоєно міську адресу, сам по собі не свідчить про зміну власника відповідних земельних ділянок.
Фактичне присвоєння бажаній земельній ділянці міської адреси чи зволікання органів державної влади з прийняттям рішення про зміну межі міста Біла Церква, яка б відповідала його фактичній межі, не може бути підставою для ігнорування визначеного законом порядку безоплатної передачі у власність земельних ділянок, або бути підставою для перебирання Київською обласною державною адміністрацію повноважень щодо розпорядження землями, що відповідно до чинних рішень уповноважених органів знаходяться у комунальній власності.
Відповідно до частини першої статті 117 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.
На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.
Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції Фурсівською сільською радою рішень про передачу земель військового містечка №50 у державну власність не приймалось.
Враховуючи ту обставину, що обрана позивачем земельна ділянка є комунальною власністю Фурсівської сільської ради, колегія суддів приходить до висновку, що вирішення питання про її безоплатну передачу у власність належить до виключної компетенції Фурсівської сільської ради.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2016 у справі №810/2210/16, оскільки зазначеною постановою суду апеляційної інстанції визнано протиправною відмову Київської обласної державної адміністрації в ненаданні позивачу дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га. Вказаною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2016 не встановлено, що саме Київська обласна державна адміністрація є уповноваженим органом на передачу у власність земельної ділянки, що розташована в межах с. Фурси Білоцерківського району Київської області.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та не вбачає підстав для їх задоволення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні суду першої інстанції, та є підставою для її скасування.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7 колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Київської обласної державної адміністрації на постанову Київського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Постанову Київського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 скасувати та постановити нову, якою в задоволені позову ОСОБА_1 до Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії про зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

А.Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлений 19.06.2018 року.