Справа № 804/1337/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року Справа № 804/1337/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у м.Дніпрі за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Національної поліції України, ОСОБА_3 національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов'язання вчинити певні дії, -
20.02.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Національної поліції України, ОСОБА_3 національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, в якій з урахуванням уточнення позовних вимог позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції, про відмову у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_2, що прийняте 30 листопада 2017 № 8/ІІ/ІV/І;
- зобов'язати Національну поліцію України в особі ОСОБА_3 національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, надати ОСОБА_2 статус учасника бойових дій.
Позивач в обґрунтування позовних вимог в позові зазначив, що під час служби в Полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в період з 09.04.2016 року по 20.05.2016 року він забезпечував виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» в районах проведення антитерористичної операції у м.Бахмут Донецької області. Позивач вважає, що оскільки він в зазначений період був в розпорядженні керівника антитерористичного центру Служби Безпеки України та входив до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право отримати статус учасника бойових дій як працівник поліції. Тому, на думку позивача ОСОБА_3 національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України протиправно відмовлено у наданні йому статусу учасника бойових дій.
Ухвалою від 23.02.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
06.04.2018 року надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач проти позовних вимог заперечував та просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив наступне. Оскільки положенням Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чітко встановлений перелік осіб, які можуть бути визнані учасниками бойових дій і серед вказаного переліку відсутня категорія, що включає в себе працівників Національної поліції, які не є поліцейськими, позивачу правомірно відмовлено у встановленні статусу учасника бойових дій. Відповідач вимогу щодо його бездіяльності вважає безпідставною, оскільки ОСОБА_3 відносно позивача прийнято одне з допустимих та правомірних рішень- відмова у наданні статусу учасника бойових дій. Відповідач зазначив, що позовна вимога про зобовязання Національної поліції України в особі ОСОБА_3 встановити йому статусу учасника бойових дій є формою втручання в дискреційні повноваження субєкта при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства. Відповідач вважає, що Національна поліція України не наділена ознаками субєкта владних повноважень по відношенню до Позивача в даних конкретних правовідносинах, тому вважає помилковим зазначення останньої відповідачем.
13.04.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він спростовує обставини, викладені у відзиві відповідачем та просить задовольнити позовну заяву, посилаючись на обставини, викладені в ній та у відповіді на відзив.
У судове засідання призначене на 13.03.2018 року, сторони не зявились. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи 804/1337/18 без участі представника у порядку письмового провадження.
У відповідності до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, враховуючи неявку учасників справи в судове засідання, та оскільки потреба заслухати свідка чи експерта відсутня, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.
Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 призначений фахівцем ІІ-ої категорії патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП, про що свідчить витяг з наказу ГУНП в Дніпропетровській області № 5 о/с від 11.01.2016 року.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області про особовому складу від 09.12.2016 року № 352 о/с ОСОБА_2 призначено фахівцем ІІ категорії відділення логістики, матеріально-технічного забезпечення та звязку полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1».
09.04.2016 року на підставі посвідчення про відрядження № 1957 від 09.04.2016 року ОСОБА_2 прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, у забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань, про що свідчить витяг з Наказу Першого заступника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей від 11.04.2016 року № 102.
20.05.2016 року позивач вибув із складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, про свідчить витяг з наказу Першого заступника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 01.06.2016 року № 153 дек.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області по особовому складу від 27.02.2017 року № 79 о/с ОСОБА_2 фахівця ІІ категорії відділення логістики, матеріально-технічного забезпечення та звязку полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП звільнено з 28.02.2017 року за п.1 ст.36 КЗпП України.
Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.
Правовідносини у сфері надання статусу учасника бойових дій регулюються Конституцією України, Законами України «Про боротьбу з тероризмом», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про Національну поліцію» та Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413, Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 року № 739 «Питання надання статусу учасника війни деяким особам», а також положеннями про відповідні комісії.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
П.1.2 розділу ІІ Положення про ОСОБА_3 Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.05.2016 року № 405, з метою забезпечення виконання покладених на ОСОБА_3 завдань, встановлено що вона має право: прийняти рішення щодо надання статусу учасника бойових дій; повернути відповідним керівникам документи на доопрацювання; прийняти рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій; повторно розглядати за рішенням Голови Національної поліції України питання про надання статусу учасника бойових дій особам, яким було відмовлено в наданні такого статусу раніше.
Так, звернення позивача про надання йому статусу учасника бойових дій було розглянуто ОСОБА_3 Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України та за результатами розгляду прийнято одне з передбачених законодавством рішень.
Згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов'язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.
Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. №413 (далі - Порядок).
Пунктом 4 Порядку визначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).
Щодо права позивача на отримання статусу учасника бойових дій як працівника поліції, суд зазначає, що відповідно до ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання. Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон.
Оскільки позивачем не надано до суду підтверджень складення ним присяги, проходження служби на відповідних посадах у поліції з присвоєнням спеціального звання, його посилання на статус поліцейського є безпідставним. А отже підстави для віднесення його до учасників бойових дій як поліцейського відсутні.
Матеріалами справи підтверджено наявність виконання трудових обовязків позивача на території проведення антитерористичної операції як фахівця ІІ категорії відділення логістики, матеріально-технічного забезпечення та звязку полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП.
Таким чином, позивач у зазначений період був працівником поліції, але не мав статусу поліцейського.
Оскільки положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» перелік осіб, які можуть бути визнані учасниками бойових дій є вичерпним, відмову відповідача у наданні позивачу статусу учасника бойових дій у звязку з відсутністю у позивача відповідного статусу поліцейського, суд вважає обґрунтованою.
Згідно матеріалам справи, посилання позивача на правовий і соціальний захист держави відповідно п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», зазначене право ним реалізоване шляхом встановлення статусу учасника війни, що підтверджується відповідним посвідченням від 24.03.2017 року серії В-П № 129866.
Таким чином суд, дійшов висновку про те, що при прийнятті рішення про відмову у наданні позивачу статусу учасника бойових дій, ОСОБА_3 Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, тому підстави для його скасування відсутні.
Щодо вимоги зобовязати Національну поліцію України в особі ОСОБА_3 Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, надати ОСОБА_2 статусу учасника бойових дій, суд зазначає наступне.
Оскільки судом встановлено, що при прийняті рішення про відмову у наданні позивачеві статусу учасника бойових дій, ОСОБА_3 діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, зазначена позовні вимога задоволенню не підлягає.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, на позивача покладено обовязок довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_2 до Національної поліції України, ОСОБА_3 національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Суддя ОСОБА_1