Справа № 646/412/18
Суддя: Теслікова І. І.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/412/18
№ провадження 2-а/646/64/2018
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2018 року м. Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі

головуючого - судді Теслікової І.І.,

за участі секретаря Ротач К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 6-ї роти 5-го батальйону лейтенанта поліції Хабалашвілі І.Т. про скасування постанови серії БР № 848680 від 22.01.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції 6-ї роти 5-го батальйону лейтенанта поліції Хабалашвілі І.Т. про скасування постанови серії БР № 848680 від 22.01.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності, яким просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції роти № 6 батальону № 5 УПП м. Харкова, лейтенанта поліції Хабалашвілі І.Т. при винесенні постанови серія БР № 848680 від 22 січня 2018 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУПАП та скасувати постанову інспектора патрульної поліції роти № б батальону № 5 УПП м. Харкова, лейтенанта поліції Хабалашвілі І.Т. серії БР № 848680 від 22 січня 2018 притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУПАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що правил дорожнього руху не порушував, оскаржувану постанову вважає необґрунтованою та незаконною, прийнятою з порушенням чинного законодавства України, оскільки 22.01.2018 року, проїжджаючи по пров. Подільскому, вінрухався в транспортному засобі, який йому належить в якості пасажира, за кермом транспортного засобу знаходилась ОСОБА_2 . Коли автомобиль був зупинений співробітником Національної Полиції, останній стало зле та вона попросила ОСОБА_1 сісти за кермо. В подальшому співробітники поліції після зупинки автомобілю витребували у нього водійське посвідчення склали відносно нього постанову про те, що він нібито рухаючись за кермом автомобіля у м. Харьків по пров. Подільскому, перед перехрестям з вул. Кузнечна порушив вимогу дорожчої розмітки 1.12, та проїхав за межі позначенною нею, чим порушив п 8.5.1 ПДР. Оскільки зараз за таке правопорушення законом не передбачено складання протоколу, а виключно винесення постанови, можливості вписати свідків у позивача не було. Відповідно до ст. 247 КУпАП, у з тим, що він не порушував ПДР, зазначена справа взагалі повинна була бути закрита, за відсутністю -адміністративного правопорушення. Крім того, справа про адміністративне правопорушення фактично розглянута не була, не була оголошена посадова особа, яка розглядає справу, особи, що притягаються до адміністративної відповідальності, не розяснені ним права та обов`язки, не допитані свідки задля з`ясування обставин скоєння адміністративного правопорушення.

Позивач у призначене судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Надав до суду відзив на позовну заяву, в якій з позовом не погодився, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві також зазначив, що доводи позивача, викладені ним у позовній заяві є безпідставними, постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та винесена на підставі зібраних у справі доказів, посилання позивача на те, що йому не роз`яснювались права, передбачені ст. 268 КУпАП, що справа взагалі не розглядалась та не оцінювались докази, є безпідставним, оскільки він був згоден із вчиненим правопорушенням під час винесення постанови, та факт керуванням ним автомобілем під час скоєння правропорушення підтверджується відеозаписами з нагрудних камер співробітників поліції.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 848680 від 22 січня 2018, винесеної інспектором патрульної поліції роти № 6 батальону № 5 УПП м. Харків, лейтенанта поліції Хабалашвілі І.Т. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Із вищезазначеної постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 , о 16 годині 20 хвилин 13.01.2018 у м. Харкові на перехресті вул.Кузнечна -пров. Подільскому, керуючи автомобілем INFINITY FX35 днз НОМЕР_1 по пров. Подільському перед перехрестям з вул.Кузнечна порушив вимогу дорожної розмітки 1.12 «Стоп-лінія», та проїхав за межі позначеною нею, чим порушив п 8.5.1 ПДР. Під час перевірки встановлено, що номерний знак, вст ановлений на транспортному засобі, не належить даному засобу, чим порушив п. 2.9 ПДР.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Крім того, відповідно до п. п. 1, 2 Розділу 3 Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів, про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідач відповідно до ст.78 цього Кодексу не надав доказів в обґрунтування складання оскаржуваної постанови та скоєння позивачем порушення ПДР України

Відповідачем разом із відзивом на позовну заяву надано відеозапис з камер нагрудного спостереження, на які він посилається як на докази, що підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення, оскільки саме він перебував за кермом автомобіля.

Наданий суду відеозапис з місця скоєння правопорушення не підтверджує його скоєння, оскільки на ньому зафіксований лише припаркований автомобіль, який належить ОСОБА_1 . Крім того, наданий відеозапис зроблений не з нагрудних камер інспекторів поліції, як про це зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, а камерою, що розташована у салоні патрульного автомобілю. Місце, з якого проводилась зйомка, обумовила відсутність звуку на відеозаписі, що унеможливлює підтвердження дотримання передбаченої законом процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. Також наданим записом не підтверджується перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля під час скоєння правопорушення, оскільки на відеозаписі він вже не знаходиться у останньому, а підходить до нього із співробітниками патрульної поліції.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії інспектора поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст.245,280 КУпАП. Оскаржувана постанова відповідачем прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не встановлено, чи дійсно позивач керував автомобілем під час скоєння правопорушення, а тому суд відповідно до вимог ст.ст.247п.1,293 КУпАП, скасовує вказану постанову.

Крім того, згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому, з урахуванням вказаної норми суд приходить до висновку, що для повного захисту прав позивача, задовольняючи позовну вимогу про скасування оскаржуваної постанови, необхідно закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст.77, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, ст.ст.122,245,247п.1,280,288,289,293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 8.5.1 ПДР України, - суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 6-ї роти 5-го батальйону лейтенанта поліції Хабалашвілі І.Т. про скасування постанови серії БР № 848680 від 22.01.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 848680 від 22.01.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн., а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, та в порядку ст. 295КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Теслікова І.І.