Справа № 404/6981/17(2-а/404/702/17)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2018 року справа № 404/6981/17(2-а/404/702/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.02.2018 р. (суддя Панфілова А.В.) в справі № 404/6981/17 за позовом ОСОБА_2 до Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

03.11.2017 р. ОСОБА_2 звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з адміністративним позовом до Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області (далі УПФУ) про визнання протиправними дій щодо невиплати пенсії а віком з 01.03.2016 р. по 01.10.2017 р.; зобовязання виплатити призначену пенсію за віком з 01.03.2016 р. по 01.10.2017 р.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.02.2018 р. позов задоволено, визнано неправомірними дії Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо невиплати ОСОБА_2 пенсії за віком з 01.03.2016 р. до 01.10.2017 р., зобов'язано Кропивницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області виплатити призначену пенсію ОСОБА_2 за віком за період з 01.03.2016 р. до 01.10.2017 р.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянтом зазначено про відсутність у позивача права на отримання пенсії за віком у спірному періоді через те, що в такий період он працював на спеціальній посаді. Крім того, вказано на недотримання приписів ст. 122 КАС України.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у звязку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Суд, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся за поновленням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка була призначена 01.02.2016 р., але її виплата не проводилась до 01.10.2017 р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 231-VIII (правильно Закон № 213- VIII) не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тому з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону № 1058-IV.

Суд вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 працює на посаді судді апеляційного суду Кіровоградської області. З 01.02.2016 р. позивачу УПФУ призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З 01.03.2016 р. позивачу припинено виплату пенсії.

Позивач звертався до відповідача з питання поновлення виплати пенсії, проте листами, копії яких наявні в матеріалах справи, відповідачем розяснено позивачу про відсутність підстав для поновлення виплати пенсії у звязку з тим, що позивач є діючим суддею, яким відповідно до діючого законодавства пенсія не виплачується.

Вирішуючи питання правомірності припинення виплати пенсії позивачу, суд виходить з такого.

Як встановлено ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) в редакції Закону від 24.12.2015 р. № 911-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016 р., тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Аналогічні приписи містяться в ч. 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону від 24.12.2015 р. № 911-VII, відповідно до якої тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються".

Також за приписами ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016, який набрав чинності з 01.01.2017 р., особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Отже, пенсійне законодавство містить імперативний припис щодо припинення виплати пенсії особам, які працюються на посадах та умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», й таке припинення з 01.01.2016 р. законодавець не повязує з можливість в подальшому призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання за спеціальними законами, як помилково вважав суд першої інстанції.

Таким чином, дії відповідача з припинення позивачу як діючому судді виплати пенсії за віком, призначеної за Законом України № 1058, у 2016-2017 роках є правомірними.

Відтак, з урахуванням імперативного припису зазначених вище законів висновок суду першої інстанції про протиправність припинення позивачу виплати пенсії у 2016-2017 роках є неправильним.

Як зазначено вище, висновок суду першої інстанції ґрунтувався на тому, що оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 231-VIII (правильно Закон № 213- VIII) не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тому з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону № 1058-IV.

Проте, такий висновок не відповідає характеру спірних правовідносин, оскільки може стосуватися лише питання припинення виплати пенсії такої категорії осіб з 01.06.2015 р. по 31.01.2015 р.

Як встановлено абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) в редакції, яка чинна з 01.04.2015 р., тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у звязку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно щомісячне довічне грошове утримання або пенсії за цим Законом не призначаються.

Відтак, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених спеціальним законом, у звязку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 Закону № 1058 відсутні підстави для невиплати суддям, які є діючими, пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали.

Разом з тим, як зазначено вище, приведений вище висновок, який відповідає правовій позиції Верховного суду України в постанові від 24.05.2016 р. в справі № 333/6710/15-а, щодо права позивача на поновлення виплати пенсії обмежено 2015 роком, оскільки припинення виплати пенсій з 01.01.2016 р. особам, які працюють на посадах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», не повязано із призначенням спеціальної пенсії.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) субєкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.02.2018 р. в справі № 404/6981/17 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.02.2018 р. в справі № 404/6981/17 за позовом ОСОБА_2 до Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії скасувати.

Ухвалити в справі № 404/6981/17 нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 18.06.2018 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 18.06.2018 р.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко