Справа № 265/1384/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року справа №265/1384/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 02 квітня 2018 року в адміністративній справі №265/1384/17 (головуючий у 1 інстанції Щербіна А.В.) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, з врахуванням уточнених позовних вимог (а.с.61-64) просила визнати неправомірною бездіяльність та зобовязати відповідача на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» з урахуванням фактично виплачених коштів у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного Фонду України: з 30.06.2016р. провести перерахунок фіксованої суми індексації, виходячи з базового місяця грудень 2013 року та індексу споживчих цін за період з січня 2014 року та нарахувати й виплатити позивачу суми індексації пенсії наростаючим підсумком після визначення базового місяця вересня 2015 року з урахуванням перерахованої фіксованої суми індексації, виходячи з базового місяця грудень 2013 року та індексу споживчих цін за період з січня 2014 року з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

визнати неправомірними дії відповідача щодо незастосування позивачу при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014-2016 роки, при перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто (2014-2016 роки), з дати звернення до органу пенсійного фонду за перерахунком пенсії, тобто з 21.07.2017 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначила, що перебуває на обліку в пенсійному органі та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Не працює, пенсія нараховується без доплати до прожиткового мінімуму.

В листопаді 2016 року звернулася з заявою до відповідача про нарахування індексації пенсії.

За відповіддю управління базовими місяцями є грудень 2013 року, вересень 2015 року, травень 2016 року та грудень 2016 року.

Так дії є протиправними, оскільки відповідач не обчислював індекс споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення наростаючим підсумком, виходячи із базового місяця грудень 2013 р. (який їм не заперечується) з січня 2014р.

Крім цього, з 01.09.2015 року відповідач протиправно припинив проводити обчислювання індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення наростаючим підсумком, виходячи із базового місяця грудень 2013 р, чим порушив вимоги Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку №1078.

Також пенсійним органом використовується схема нарахування пенсії, за якої застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за 2007 рік, що зменшує розмір пенсії та погіршує її становище.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 17.07.2017 року замінено первісного відповідача УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя Донецької області на Лівобережне обєднане УПФУ міста Маріуполя Донецької області.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 02 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить судове рішення скасувати, прийняти постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. Постановами КМУ №202 від 25.06.2014 року, №67 від 25.02.2015 року, №190 від 10.03.2016 року не встановлено жодних обмежень щодо нарахування індексації пенсій пенсіонерам, що також не передбачено постановою КМУ №1013 від 09.12.2015 року.

2. Є протиправними дії відповідача при нарахуванні позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

За правилами ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 02.03.2002 року. (а.с.51-58)

З 01.04.2008 року ОСОБА_1 обліковується в пенсійному органі як непрацююча особа (а.с.59)

В листопаді 2016 року позивач звернулася до відповідача про нарахування індексації пенсії.

Листом від 30.12.2016 року УПФУ повідомило, з посиланням на п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок №1078), про відсутність підстав для індексації пенсії. (а.с.5)

Довідка про базові місяці для індексації по особовому рахунку №158196 на імя ОСОБА_1 свідчить, що датою початку дії базових місяців для обчислення індексації є 01.12.2013 року; 01.09.2015 року; 01.05.2016 року; 01.12.2016 року.(а.с.8)

Довідка про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії позивача за період з 01.01.2003 р. по 31.12.2016 року, свідчить, що за вказаний період ОСОБА_1 нарахована та виплачена індексація у розмірі 2617,65 грн., у тому числі за період з січня 2014 року по грудень 2016 року у розмірі 2460,76 грн.(а.с.6-7)

Крім цього, як зазначала в уточнених позовних вимогах ОСОБА_1, вона 21.07.2017 року звернулася до відповідача з заявою встановленого зразка про перехід з пенсії за списком №2 на пенсію за віком. (а.с.65) Проте за її заявою відповідачем нарахована пенсія із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за 2007 рік, тобто із застосуванням показника, який застосований при призначенні позивачу пенсії за Списком №2.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, зазначив, що з 01 січня 2015 року проведення індексації наростаючим підсумком та виплата фактично нарахованих сум проводиться виключно у межах бюджетних асигнувань на вказані цілі, встановлених Кабінетом Міністрів України. Діючі на сьогоднішній час обмеження на проведення нарахування та виплату індексації мають застосовуватися управлінням у чіткій відповідності із розмірами бюджетних асигнувань, оскільки такі норми є чинними та не скасовані в установленому законом порядку, а вимоги п. 9 прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» не визнані неконституційними.

Стосовно неправомірних дій відповідача щодо незастосування позивачу при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за три календарні роки, тобто за 2014-2016 роки суд першої інстанції прийшов до висновку, що на момент звернення позивача до суду - 27.02.2017 року, спору про не застосування показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, взагалі не існувало, оскільки з такою заявою ОСОБА_1звернулася до відповідача тільки 21.07.2017 року, тобто після відкриття провадження по справі.

Оцінка суду.

1. Щодо позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльність та зобовязання провести перерахунок фіксованої суми індексації.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - Закон № 1282І) індексації підлягають грошові доходи громадян одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1282, індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно статті 4 Закону № 1282, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться з наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем , у якому опубліковано індекс споживчих цін.

З метою реалізації вказаного Закону Кабінетом Міністрів України постановою від 17.03.2003 №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку).

Пунктом 4 Порядку визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Пенсії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Із наведеної вище норми випливає, що доплата до пенсії позивача є складовою загальної суми пенсійної виплати, яка індексується.

Абзацом першим пункту 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

Як свідчать матеріали справи, позивач з 01.04.2008 року не працює.

Частиною п'ятою статті 58 Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, надалі - Закон № 107-VI) для осіб, що втратили працездатність, затверджено щоквартальне збільшення у 2008 році прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня 470 гривень, з 1 квітня 481 гривня, з 1 липня 482 гривні, з 1 жовтня 498 гривень.

При цьому, у 2009 році відповідно до статті 54 Закону України від 26 грудня 2008 року № 835-VI «Про Державний бюджет України на 2009 рік» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) установлено прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року.

Протягом 2010-2012 років відбувалося щоквартальне підвищення пенсій.

Слід звернути увагу на те, що зазначені місяці щоквартального підвищення пенсій у законах України про Державний бюджет України є базовими місяцями обчислення індексації пенсії відповідно до вимог абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078.

Отже, законами України про Державний бюджет України на відповідні роки встановлювався механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість відшкодовувати подорожчання споживчих товарів та послуг.

При цьому, Законом № 107-VI зміни до Закону № 1282-ХІІ щодо об'єктів індексації грошових доходів населення Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними.

Таким чином, суд зауважує, що пенсія, яку отримує позивач, є об'єктом індексації, яка має нараховуватись щомісячно, за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації 101 відсоток, у частині, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Разом із тим, суд приходить до такого висновку, що відповідно до статей 3, 4 Закону № 1282-ХІІ індекс інфляції споживчих цін, що перевищив поріг 101 відсоток, може бути застосованим для індексації пенсії тільки у місяці, що настає після опублікування індексу споживчих цін за попередній місяць, що слідує за базовим, але у зв'язку з тим, що вказаний місяць, коли може бути застосована індексація, збігається із щоквартальним підвищенням пенсії, відповідно до приписів абзацу першого пункту 5 Порядку індексація у базовому місяці не проводиться.

Таким чином, підстав, які ґрунтувалися б на законі, для здійснення індексації пенсії позивачу немає.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 у справі № 21-5368а15.

28 грудня 2014 року внесені зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та доповнено ст.. 5 частиною шостою, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного страхування на відповідний рік.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачено, що Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на 2015 рік, а норми і положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік.

Отже з 01 січня 2015 року проведення індексації наростаючим підсумком та виплата фактично нарахованих сум проводиться виключно у межах бюджетних асигнувань на вказані цілі, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Діючі на сьогоднішній час обмеження на проведення нарахування та виплату індексації мають застосовуватися управлінням у чіткій відповідності із розмірами бюджетних асигнувань, оскільки такі норми є чинними та не скасовані в установленому законом порядку, а вимоги п. 9 прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» не визнані неконституційними.

Бюджетами Пенсійного фонду України на 2014, 2015, 2016 роки взагалі не закладено коштів на проведення індексації пенсії.

Враховуючи викладене, суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Суд не приймає доводи апелянта про відсутність обмежень щодо нарахування індексації пенсій, встановлених постановами КМУ, оскільки проведення індексації наростаючим підсумком та виплата фактично нарахованих сум проводиться виключно у межах бюджетних асигнувань.

2. Щодо визнання неправомірними дій незастосування при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні цієї частини позовних вимог, визначив підставу відмови відсутність спору між сторонами на час звернення ОСОБА_1 в лютому 2017 року з позовом до суду, оскільки з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший ОСОБА_1 звернулася до відповідача тільки 21.07.2017 року, тобто після відкриття провадження по справі.

Проте такий висновок не відповідає обставинам справи з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернулася до суду з позовом 27.02.2017 року (а.с.1-3), провадження по справі відкрито 25.04.2017 року (а.с.23)

17.07.2017 року проведено перше судове засідання по справі, в якому оголошено перерву до 25.09.2017 року (а.с.37-38)

25.09.2017 року ОСОБА_1 звернулася з уточненою позовною заявою, якою фактично збільшила свої позовні вимоги, додавши до них вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо незастосування відповідного показника середньої заробітної плати.(а.с.61-64)

Протокол судового засідання від 02.04.2018 року (день прийняття судового рішення судом першої інстанції) підтверджується, що уточнені позовні вимоги були прийняті судом та розглядалися по суті.

Як було передбачено ч.1 ст.51 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, що діяла до 15.12.2017 року, &? ;…..&?н; позивач має в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог&? ;…..&?и;. Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Оскільки позивач уточнила позовні вимоги 25.09.2017 року, уточнені позовні вимоги розглядалися судом по суті в судовому засіданні 02.04.2018 року, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави, передбачені процесуальними нормами, визначати відсутність спору між сторонами на час звернення позивача в лютому 2017 року з позовом до суду, та з цих підстав відмовляти в задоволенні позовних вимог.

Проте, зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню з інших підстав.

Ухвалами Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.06.2018 року (а.с.116) та від 12.06.2018 року (а.с.142) витребувані у відповідача докази, а саме: яке рішення приймалось, або які дії вчинялись пенсійним органом за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок, перехід з пенсії за списком №2 на пенсію за віком від 21.07.2017 року.

Відповідь Лівобережного обєднаного ПФУ м. Маріуполя Донецької області свідчить, що жодних заяв ОСОБА_1 про перерахунок або зміну/переходу на інший вид пенсії до пенсійного органу не надходило.

Таким чином, оскільки позивач не зверталася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, перехід на інший вид пенсії в липні 2017 року, тому позовні вимоги про визнання неправомірними дій незастосування при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

Суд не приймає в якості доказів звернення позивача до пенсійного органу її заяву від 21.06.2017 року (а.с.65-66), оскільки на заяві, яка наявна в матеріалах справи, відсутні дані про прийняття її посадовою особою пенсійного органу, як наслідок, відсутня обставина звернення до відповідача з зазначеною заявою.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнати неправомірними дії відповідача щодо незастосування позивачу при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014-2016 роки, при перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто (2014-2016 роки), з дати звернення до органу пенсійного фонду за перерахунком пенсії, тобто з 21.07.2017 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, однак порушено норми процесуального права в частині визначення підстав відмови в задоволенні позову про визнання неправомірними дій відповідача щодо незастосування при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки.

Тому в цій частині судове рішення підлягає зміні в мотивувальній частині, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в цій частині відсутні.

Як визначено п. 3 ч.6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 02 квітня 2018 року в адміністративній справі №265/1384/17 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 02 квітня 2018 року в адміністративній справі №265/1384/17 змінити в мотивувальній частині щодо визначення підстав відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій відповідача щодо незастосування при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, виклавши її в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 02 квітня 2018 року в адміністративній справі №265/1384/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 19.06.2018 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 червня 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

ОСОБА_2