Справа № 711/11315/17
Суддя: Колода Л. Д.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2-а/711/110/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2018 року

Придніпровський районний суд м.Черкаси

в складі: головуючого-судді Колода Л.Д.

при секретарі Василенко О.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міністерство оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міністерство оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивує тим, що наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.08.2016 року №220 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який прибув із військової частини польова пошта НОМЕР_3 м.Бердичів, Житомирської області, для подальшого проходження військової служби, призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 08.08.2016 року №146 на посаду офіцера-психолога батальйону охорони. Цим же наказом позивачу встановлено посадовий оклад 970 грн. на місяць; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 450% посадового окладу; надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячного грошового забезпечення.

Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 06.10.2017 року №146, старшого лейтенанта ОСОБА_1 офіцера-психолога батальйону охорони 26 артилерійської бригади було звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я). Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (о стройовій частині) №105 від 19.10.2017 року старшого лейтенанта ОСОБА_1 виключено зі списів особового складу частини та всіх видів забезпечення, і направлено на військовий облік в розпорядження військового комісара Черкаського ОМКВ Черкаської області. Також даним наказом вирішено питання щодо виплати грошової допомоги при звільненні у запас в розмірі 50% за кожний повний календарний рік служби, тобто здійснити виплату одноразової грошової допомоги по звільненню, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393. За даними, що містяться у грошовому атестаті (серія ЗУ №347858) від 02.11.2017 року, який виданий Військовою частиною НОМЕР_1 , вбачається, що вислуга років (обчислена на 01.10.2017 року) становить 17 років 4 місяці 20 днів. Проте, відповідачем було здійснено перерахування грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% не за кожний повний календарний рік служби, а лише за останній. Після чого позивач звернувся до відповідача про перерахунок такої допомоги, на що отримав відмову.

За даними банківської виписки з рахунку позивача за період з 01.09.2016р. по 17.11.2017р. від 17.11.2017 року вбачається, що місячне грошове забезпечення позивача становить 10366,53 грн. А тому одноразова грошова допомога при звільненні становить 88115,50 грн. (10366,53 грн. х 17 календарних років служби х 50%). Враховуючи наведене, позивач вважає, що дії відповідача щодо нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення лише за один календарний рік, а не за кожний повний календарний рік служби, як те встановлено ч.2 ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є протиправними та незаконними, оскільки наявні всі законні підстави для нарахування та виплати такої допомоги ОСОБА_1 , адже нормами вищезазначеного Закону, Постанови №363 регламентовано, що така одноразова грошова допомога виплачується за наявності 10 років календарної служби за кожний повний рік служби, а в позивача така служба становить 17 років 4 місяці 20 днів.

На підставі викладеного просить визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за останній календарний рік служби. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (17 років), що становить 88115 грн. 50 коп. (вісімдесят вісім тисяч сто п`ятнадцять гривень 50 копійок).

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 17.12.2017 року відкрито скорочене провадження у справі.

Відповідно до пп.10 п. 1 Перехідних положень Кодексу Адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22.01.2018 року відповідачем ТОВ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 подано заперечення на адміністративний позов, в якому командування військової частини НОМЕР_1 категорично заперечує проти даного позову та вважає його таким, що суперечить вимогам чинного законодавства. Зазначає, що ОСОБА_1 позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки згідно послужного списку позивача, він проходив службу у інших військових частинах і набув права на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби до проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до п.8 «Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України» затвердженої Наказом МОУ від 24.10.2016 року №550 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. А тому в задоволенні позову просив відмовити повністю.

05.03.2018 року представник позивача Хижняк Я.А. по довіреності Скляр О.Г. подала суду відповідь на відзив (заперечення) в якій наполягала на адміністративному позові та вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів правомірності своїх дій та рішень по відношенню до позивача, а тому дії відповідача вважає протиправними та такими, що порушують права та законні інтереси позивача.

У відповідності зі ст.12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15.03.2018 року розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

17.04.2018 року представник третьої особи Міністерства оборони України по довіреності Косточка В.С. подав суду відзив на адміністративний позов, в якому просиві відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

03.05.2018 року в судовому засіданні представником відповідача військової частини НОМЕР_1 по довіреності Томчук М.С. подано заперечення на відповідь на відзив представника позивача, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за безпідставністю.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 03.05.2018 року, підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представник позивача за довіреністю Скляр О.Г. адміністративний позов підтримали в повному обсязі на підставах викладених у позові, поясненнях та відповіді на відзив, та просили його задовольнити.

Представник відповідача військової частини НОМЕР_1 по довіреності Томчук М.С. в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі. Заперечення на адміністративний позов підтримав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник третьої особи Міністерства оборони України по довіреності Косточка В.С. підтримав відзив на адміністративний позов та просив відмовити у позові в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, в результаті повного, всебічного та об`єктивного їх дослідження, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу №220 від 26.08.2016 року виданого командиром військової частини польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині), старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який прибув із військової частини польова пошта НОМЕР_3 м.Бердичів, Житомирської області, для подальшого проходження військової служби, призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 08.08.2016 року №146 на посаду офіцера-психолога батальйону охорони, ВОС-3400023, ШПК «СТАРШИЙ ЛЕЙТЕНАНТ», з 26 серпня 2016 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, зараховано на котлове забезпечення частини з 27 серпня 2016 року, вважається таким, що з 26 серпня 2016 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. . Цим же наказом позивачу встановлено посадовий оклад за посадою 970 грн. на місяць. Відповідно до п.2. наказу МОУ від 27.01.2016 року №44 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» наказано виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 450% посадового окладу; надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячного грошового забезпечення, без права допуску до роботи, яка передбачає допуск до державної таємниці.

Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) №146 від 06.10.2017 року старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера-психолога батальйону охорони 26 артилерійської бригади звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №105 від 19.10.2017 року старшого лейтенанта ОСОБА_1 з 19.10.2017 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено на військовий облік в розпорядження військового комісара Черкаського ОМВК Черкаської області. Даним наказом зобов`язано виплатити грошову допомогу при звільненні у запас в розмірі 50 % за кожний повний календарний рік служби та здійснити інші виплати.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Доводи відповідача та третьої особи про те, що позивач проходив військову службу у інших військових частинах і набув права на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби до проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 не можуть стати підставою для відмови в позові, оскільки ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 передбачено право військовослужбовців, які звільняються зі служби, на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби за умови звільнення з військової служби за пунктом «б», тобто за станом здоров`я.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Конституції України Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ст.8 Конституції України).

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Так, згідно ч.2 ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією не є вичерпними.

Абзацом другим пункту 10 Постанови КМУ від 17 липня 1992 р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», визначає, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби з а станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином, зазначена постанова регулює питання розміру одноразової грошової допомоги, яка обчислюється за кожний повний календарний рік служби. Право ж на отримання такої допомоги передбачене за умови наявності вислуги 10 років і більше. Вислуга років у даному випадку не обчислюється календарними роками служби, а може включати різні періоди, в тому числі і пільгове обчислення строку вислуги.
Пункт 38.1 розділу ХХХVІІІ Наказу Міністерства оборони України від 11.06.208 №260 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» регламентує аналогічне право військовослужбовця на отримання такої грошової допомоги при звільненні.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Оскільки вислуга років позивача, на час його звільнення, становить 17 років 04 місяці 20 днів, то позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Детальний аналіз вищевикладених норм Закону дає підстави стверджувати про те, що будь-які нормативно-правові акти, положення яких розповсюджується на зазначену сферу правовідносин повинні суворо відповідати вищенаведеним законам і не протирічити їм.

Суд погоджується з розрахунками, наданими позивачем, та приходить до висновку, що одноразова грошова допомога при звільненні, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 88115,50 грн. (10366,53 грн. (розмір щомісячного грошового забезпечення) х 17 календарних років служби х 50% - 88115 грн. 50 коп.).

Відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Постановою пленуму Верховного Суду України від 13.06.2008 року №8 «Про незалежність судової влади» встановлено, що не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Згідно до ч. 1 ст. 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем в процесі розгляду справи належних заперечень щодо позовних вимог позивача до суду надано не було, також відповідачем не було надано суду беззаперечних доказів правомірності своїх дій.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 46, 55, 58, 64, 124, 150 Конституції України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991, Постановою КМУ від 17 липня 1992 р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», ст.ст.9, 12, 72, 77, 242-246, 250, 263, 295 КАС України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий міським відділом №2 Білоцерківського МУГУ МВС в Київській області 06.09.1996 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за останній календарний рік служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий міським відділом №2 Білоцерківського МУГУ МВС в Київській області 06.09.1996 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (17 років), що становить 88115 грн. 50 коп. (вісімдесят вісім тисяч сто п`ятнадцять гривень 50 копійок).

Відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України в редакції від 15.12.2017, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через відповідні суди.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 14 червня 2018 року.

Головуючий: Л. Д. Колода