Справа № 807/2030/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/3821/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 березня 2018 року (ухвалене головуючим-суддею Плехановою З.Б., час ухвалення судового рішення 14 год 34 хв у м. Ужгороді, дата складання повного судового рішення не вказана) за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року Фізична особа-підприємець (далі ФОП) ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі Мукачівська ОДПІ), в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 07.10.2016, яким до неї було застосовано штрафну санкцію в розмірі 17 000 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії податкового органу щодо проведення перевірки, складання акта перевірки та винесення оспорюваного податкового повідомлення-рішення є правомірними, оскільки актом перевірки було встановлено факт неподання позивачем звіту форми № 1-РА за липень 2016 року та на момент виконання платником податку свого обов'язку щодо подання звітів наказ Міністерства фінансів України № 49 від 11.02.2016 «Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення» зупинений не був. Крім того, враховуючи те, що на час виявлення контролюючим органом порушення та прийняття спірного рішення, Закон №1791-VIII прийнято не було, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що приймаючи це рішення відповідач діяв всупереч вимог чинного на той час законодавства, тобто, ФОП ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності у вигляді накладення штрафу рішенням, яке було прийнято до скасування такої відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що судом першої інстанції при його ухваленні неправильно було застосовано норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що вона має ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, а тому штрафи, передбачені абз.18 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - № 481/95-ВР) (у редакції закону, яка набула чинності з 01.01.2017), не можуть застосовуватись до суб'єкта господарювання з дати виникнення зобов'язання щодо подання такого звіту, а тому суд першої інстанції невірно застосував приписи ст.58 Конституції України щодо дії закону в часі. Тому просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 та прийняти постанову, якою задовольнити її позовні вимоги повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що суд першої інстанції вірно застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», пунктом першим розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень якого визначено, що цей Закон набирає чинності з 01.01.2017. При цьому, як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось позивачем, остання звіт за формою 1-РА за липень 2016 року не подавала. Тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Суд першої інстанції установив наступне.

22.09.2016 відповідачем була проведена фактична перевірка додержання ФОП ОСОБА_1 вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами (магазин з кафетерієм с. Голубине, 402), за результатами якої складено акт № 000151 від 26.09.2016.

В ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем вимог ч.3 ст.16 Закону № 481/95-ВР та наказу Міністерства фінансів України № 49 від 11.02.2016 «Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення» (далі Порядок № 49) в частині не подання ФОП ОСОБА_1 звіту «Про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі» форми 1-РА за липень 2016 року.

За наслідками перевірки податковим органом було прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 07.10.2016, яким за несвоєчасне подання звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі до позивача було застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Положеннями ст.1 Закону №481/95-ВР визначено, що алкогольні напої це продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка обємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка обємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно з цією ж статтею, ліцензія (спеціальний дозвіл) це документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до ч.13 ст.15 цього ж Закону, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно ч.3 ст.16 Закону №481/95-ВР, суб'єкти господарювання, які отримали передбачені цим Законом ліцензії, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Державна фіскальна служба України, в силу положень п.п.22 п.4 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 236 від 21.05.2014 (далі - Положення № 236) здійснює ліцензування діяльності суб'єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, з оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами.

Наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення» № 49 від 11.02.2016, затверджено, зокрема, форму звіту №1-РА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі», Порядок заповнення форми звіту №1-РА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі», форму звіту №1-РТ «Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі», Порядок заповнення форми звіту №1-РТ «Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі».

Згідно п.1 Порядку №49 звіт №1-РТ та №1-РА про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів та алкогольних напоїв у роздрібній мережі (далі - Звіт) подають суб'єкти господарювання, які одержали ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, незалежно від форми власності до органів ДФС за основним місцем обліку в електронній формі.

Пунктом 2 Порядку № 49 визначено, що звіт в електронній формі подається засобами електронного зв'язку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством, як передбачено для податкової звітності.

Згідно п.6 Порядку №49, заповнення форми звіту №1-РТ та з пунктом 5 Порядку №49 заповнення форми звіту №1-РА, звіт складається окремо за кожний місяць та до 10 числа місяця, що настає за звітним, подається до органу ДФС за місцем реєстрації суб'єкта господарювання.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що суб'єкти господарювання, які у встановленому Законом порядку отримали ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями зобов'язані подавати до контролюючого органу, який видав таку ліцензію, звіти про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі, форма якого затверджена наказом Міністерства фінансів України № 49 від 11.02.2016.

При цьому, звіт за формою №1-РТ та №1-РА за липень 2016 року позивачем до податкового органу не подавався, що не заперечується позивачем.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ФОП ОСОБА_1 допущено порушення вимог ч. 3 ст. 16 Закону № 481/95-ВР.

Щодо посилання апелянта на рішення Державної регуляторної служби №8 від 04.07.2016 «Про необхідність усунення Міністерством фінансів України порушень принципів державної регуляторної політики згідно з вимогами Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», яким запропоновано Міністерству фінансів України внести зміни до наказу Міністерства фінансів України №49 від 11.02.2016 «Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення» в частині скасування подання звітності, передбаченої формами звіту №1-РА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі» та №1-РТ «Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі», колегія суддів зазначає наступне.

Так, положеннями статті 28 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» №1160-IV від 11.09.2003 визначено, що рішення уповноваженого органу про необхідність усунення порушень принципів державної регуляторної політики підлягає виконанню органом виконавчої влади, щодо регуляторного акта якого було прийнято це рішення, у двомісячний строк з дня прийняття такого рішення. Виконання органами виконавчої влади рішень уповноваженого органу передбачає підготовку проекту акта про внесення змін до регуляторного акта, щодо якого було прийнято рішення, або про визнання цього регуляторного акта таким, що втратив чинність. У разі підготовки проекту акта про внесення змін до регуляторного акта, щодо якого було прийнято відповідне рішення, цей проект подається у встановленому цим Законом порядку на погодження до уповноваженого органу не пізніш як за п'ять робочих днів до закінчення строку виконання відповідного рішення уповноваженого органу. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про погодження проекту змін рішення уповноваженого органу про необхідність усунення порушень принципів державної регуляторної політики вважається виконаним.

Ураховуючи невиконання Міністерством фінансів України рішення Державної регуляторної служби України у встановлений строк та неоскарження цього рішення відповідним органом виконавчої влади та, виходячи зі змісту повноважень Державної регуляторної служби України, регламентованих частиною сьомою статті 28 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» дія форм звітів №1-РА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі» та №1-РТ «Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі» та порядків їх заповнення, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 року №49 «Про затвердження форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та порядків їх заповнення» була тимчасово зупинена з 05 вересня 2016 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на момент виконання платником податку свого обов'язку щодо подання звітів вищезазначений наказ зупинений не був, а згідно з актом перевірки, встановлено факт неподання позивачем звіту №1-РА за липень 2016 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії податкового органу щодо проведення перевірки, складання акта перевірки та винесення оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій є правомірними.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 також стверджує про те, що з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» № 1791-VIII від 20.12.2016 у взаємозв'язку із ст.58 Конституції України, з дати виникнення зобов'язання щодо подання спірного звіту штраф за його неподання не може бути застосовано.

Так, Законом №1791-VIII статтю 18 доповнено частиною 9 такого змісту: «Штрафи за неподання чи несвоєчасне подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, передбачені абзацом вісімнадцятим частини другої статті 17 цього Закону, не застосовуються до субєктів господарювання, які отримали ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, з дати виникнення зобовязання щодо подання такого звіту».

Пунктом 1 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1791-VIII визначено, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року, крім пункту 8 розділу I цього Закону щодо ставок акцизного податку на алкогольні напої, що підлягають маркуванню марками акцизного податку (зміни до підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215), який набирає чинності з першого числа третього місяця з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Між тим, враховуючи те, що на час виявлення контролюючим органом порушення та прийняття оскаржуваного рішення, Закон №1791-VIII прийнято не було, а тому у суду відсутні підстави вважати, що приймаючи це рішення відповідач діяв всупереч вимог чинного на той час законодавства.

Тобто, до відповідальності у вигляді накладення штрафу ФОП ОСОБА_1 було притягнуто рішенням, яке було прийнято до скасування такої відповідальності, а тому колегія суддів вважає, що норми статті 58 Конституції України до зазначеного рішення застосуванню не підлягають, оскільки питання накладення штрафу було остаточно вирішене повноважним органом до набрання чинності Законом №1791-VIII.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 березня 2018 року по справі № 807/2030/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повне судове рішення складено 18.06.2018.