Справа № 804/1892/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2018 року справа № 804/1892/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.,

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі
апеляційну скаргуОСОБА_1
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року (суддя-головуючий ОСОБА_2) у адміністративній справі
за позовомПершого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті
до третя особаОСОБА_1 Державна служба України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Харківській області
простягнення плати за проїзд, -

ВСТАНОВИВ:
Перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач), третя особа - Державна служба України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Харківській області, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у сумі 8 909,20 грн. (а.с. 4-10)

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року відкрито провадження по справі №804/1892/18 (а.с. 2).

Відповідач ОСОБА_1, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про відкриття провадження у справі №804/1892/18, оскаржив її в апеляційному порядку (а.с. 105-107).

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскільки Відповідачем у даній справі є фізична особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, вказаний спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства. Крім того, Відповідач наголошує на тому, що суд першої інстанції прийняв позовну заяву від особи, яка не має процесуальної адміністративної дієздатності, оскільки прокурором належним чином не обґрунтовано підстав для здійснення ним представництва інтересів державного органу Укртрансбезпеки у цій справі.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року про відкриття провадження у справі №804/1892/18 без змін. Відзив мотивовано тим, що Укртрансбезпека жодним законом або нормативно-правовим актом не наділена повноваженнями на примусове стягнення плати за проїзд у судовому порядку, тому в силу вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 53 КАС України, прокурор звернувся до адміністративного суду із таким позовом як самостійний позивач (а.с. 119-122).

Відповідачем подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив про те, що спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, в тому числі й на користь держави) носять приватно-правовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції (а.с 127-129).

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підставою для звернення Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 слугувало те, що ОСОБА_1, в порушення п. 311 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», протягом 30 календарних днів з моменту визначення йому Управлінням Укртрансбезпеки в Харківській області плати за перевезення вантажу автомобілем із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху, кошти добровільно не сплатив.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).

Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі по тексту Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

У відповідності до п.п.1, п.п.3 п.4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Як встановлено підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п.8 Положення).

Таким чином, Укртрансбезпека як урядовий орган державного управління по контролю на автомобільному транспорті, реалізуючи повноваження щодо габаритно-вагового контролю та нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є суб'єктом владних повноважень, оскільки здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Пунктом 26 Порядку № 879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Враховуючи, що чинним законодавством України не передбачено механізм примусового стягнення Укртрансбезпекою плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автодорогами загального користування у випадку її несплати у добровільному порядку, дана позовна заява подана прокурором, який виступає позивачем.

Прокурор, який звертається до адміністративного суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Для представництва інтересів громадянина в адміністративному суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання адміністративному суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 108 цього Кодексу.

Подаючи позовну заяву, прокурор обґрунтував її подання відсутністю на це повноважень у Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, що тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України та суттєво порушує інтереси держави.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини четвертої статті 5 КАС України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Пунктом пятим частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому субєкту законом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем в даній справі може виступати прокурор, який обґрунтував підстави для здійснення представництва інтересів держави в адміністративному суді, а тому твердження Відповідача про прийняття судом першої інстанції позовної заяви від особи, яка не має процесуальної адміністративної дієздатності є хибним, так як і твердження про необхідність розгляду даної справи в порядку господарського судочинства.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року про відкриття провадження у справі №804/1892/18, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 311, 312, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у справі № 804/1892/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов