Справа № 812/1092/18
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 червня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1092/18

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Якимчук В.В.,

та

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 812/1092/18 за адміністративним позовом приватного ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі Позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (надалі Відповідач), з такими вимогами:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

2) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відсутності дій щодо перерахунку пенсії позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

3) зобовязати відповідача відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснити з 01.10.2017 перерахунок пенсії з інвалідності, обчисленої з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01.10.2017 до моменту здійснення перерахунку.

23 квітня 2018 року ухвалою Луганського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано позивачу протягом пяти календарних днів з дня отримання даної ухвали надати суду належним чином засвідчені копії письмових доказів (документів), доданих до позовної заяви, для приєднання до справи та вручення відповідачу (а.с. 20).

14 травня 2018 року ухвалою було прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 1-2).

В обґрунтування вимог Позивач зазначає, що відповідач відмовив йому в перерахунку пенсії в розмірі пятикратної мінімальної заробітної плати відповідно до пункту 9-1 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011 № 1210.

Зазначає, що був направлений на ліквідацію наслідків Чорнобильської катастрофи військкоматом як військовозобовязаний, його захворювання, яке стало причиною присвоєння позивачу статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, отримане під час військових зборів та повязане з виконанням обовязків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС. Тому позивач вважає, що норма частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має застосовуватись при розрахунку його пенсії.

Також, Позивач зазначив, що він є інвалідом ІІ групи в наслідок захворювання отриманого при ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році, та отримує пенсію призначену в порядку визначеному статтями 54, 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

26 березня 2018 року Позивач звернувся до відповідача з заявою в якій просив призначення пенсії з підстав передбачених Постановою Кабінету Міністрів від 15 листопада 2017 № 851 та абзацу 3 статті 59 Закону № 796-ХІІ з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

03 квітня 2018 року отримав лист Відповідача № 152/К-4 про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії на підставі Постанови Кабінету Міністрів від 15 листопада 2017 № 851 та до абзацу 3 статті 59 Закону № 796-ХІІ з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

З посиланням на норми Закону України «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постанови Кабінету Міністрів України від 15.10.2017 № 851, позивач вважає що Відповідач внаслідок порушень зазначених вимог Закону позбавив його права на перерахунок пенсії.

Відповідач адміністративний позов не визнав, про що через відділ діловодства, обліку та звернень громадян (канцелярію) суду 30.05.2018 за вх. № 12582/2018 подав відзив на позовну заяву (а.с. 43-46), в якому зазначив таке.

Системний аналіз положень частини третьої статті 59 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII та пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 1210 свідчить про те, що їх дія поширюється на осіб, які відповідають таким критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванню і ядерної зброї; 2) така участь особи відбувалася під час проходження дійсної строкової служби; 3) така участь особи призвела до її інвалідності.

Відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку у відповідача відповідно до заяви призначення/перерахунку пенсії (по інвалідності в розмірі фактичних збитків) від 26.05.2008 на підставі виписки з акту огляду МСЕК від 02.04.2008 № 063480. Також відповідач зазначив, що позивач дійсно має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та з 26.05.2008 йому призначено пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС довічно. На підставі витягу із акту МСЕК від 12.05.2008 № позивачу встановлена ІІ група інвалідності з 02.04.2008.

В даному випадку позивач належить до осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з числа призваних на військові збори, а не особою, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби. Вказані обставини підтверджені матеріалами пенсійної справи.

Таким чином, вважає Відповідач, що ОСОБА_1 не має права на перерахунок пенсії, оскільки, по-перше, не мав статусу військовослужбовця під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, так як, строкову військову службу позивач проходив з 1981 року по 1983 рік, по-друге, позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 04.10.1986 по 04.10.1986, з 09.10.1986 по 11.10.1986, з 13.10.1986 по 13.10.1986, з 15.10.1986 по 17.10.1986, з 19.10.1986 по 21.10.1986, з 24.10.1086 по 24.10.1986, та згідно трудової книжки в дані періоди перебував в трудових відносинах з Сєвєродонецьким виробничим обєднанням «Азот».

Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі

05 червня 2018 через відділ діловодства, обліку та звернень громадян (канцелярію) суду за вх. № 13138/2018 позивачем також було надано відповідь на відзив (а.с. 101)

Де зазначив про те, що аргументи відповідача щодо коло осіб-ліквідаторів аварії на Чорнобильський АЕС , які мають право на пенсію в розмірі пятикратної заробітної плати відносно проходження строкової служби вже згадувалися у позовній заяві, та вважав за необхідне наголосити, що розділ військовослужбовців, які отримали інвалідність, ліквідуючи наслідки Чорнобильської катастрофи , на тих що робили це під час строкової служби, та тих, що ліквідували наслідки аварії під час військових зборів не має жодних підстав.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з підстав зазначених у відповіді на позов.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, судом встановлено таке.

З копії паспорта громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера встановлено, що Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1 (а.с. 6-8, 25-27).

Позивач, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджено копією пенсійної справи (а.с. 47-99).

Згідно з інформацією зазначеною в посвідченнях від 18.04.2011 серія ААБ № 014380, від 12.07.2013 серія ААЗ № 132416, від 12.06.2008 серія А № 121513 с, від 03.06.2008 серія Є № 050690, від 12.12.1992 серія А № 063027, у виписці з акту огляду МСЕК 2-20 СМ № 063480 від 08.04.2008, інформацією у виписці з акту огляду МСЕК 2-20 СМ № 063775 від 03.06.2008, виписці з акту огляду МСЕК 2-20 СУ № 028513 від 03.06.2008, виписці із акту огляду МСЕК 10 ААА № 504034 від 19.10.2010, виписці із акту огляду МСЕК 10 ААА № 051137 від 19.1.2010, інформацією зазначеною в експертному висновку № 25405/31-5 від 11.04.2008 позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом другої групи та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с. 10-12, 18, 32-34, 64, 76-78, 90-91).

Згідно із інформацією відображеною в експертному висновку Донецької регіональної міжвідомчої комісії на засіданні від 20.05.2008 № 218 у позивача встановлено захворювання яке повязано з виконанням обовязків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС (а.с. 10, 29).

Відповідно до інформації зазначеної в архівній довідці від 09.11.2004 № 13120, виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 01.10.1986 (наказ № 149) по 28.10.1986 (наказ № 180) (а.с. 19, 28).

Так, згідно інформації визначеній у військовому квитку від 19.10.1981 НУ № 8152082 вбачається, що позивач з 28.09.1986 по 28.10.1986 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 16-17, 30-31, 58).

Зазначена розбіжність участі Позивача в ліквідації аварії на ЧАЕС згідно наказів від 01.10.1986 № 149, від 28.10.1986 № 180, згідно із записом у військовому квитку з 28.09.1986 по 28.10.1986 не впливає на предмет спору, оскільки загальний період охоплюється записом у військовому квитку.

26 березня 2018 року Позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою б/н про нарахування позивачу пенсії на підставі Постанови Кабінету Міністрів від 15 листопада 2017 № 851, про механізм обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок ліквідації аварії на ЧАЄС (а.с. 13, 35).

Листом від 03.04.2018 №152/К-4 відповідачем надано відповідь, в якій зазначено, що пенсії по інвалідності згідно зі статтею 59 Закону зазначеним особам із числа військовослужбовців строкової служби, які на 1 жовтня 2017 року, одержували пенсію но інвалідності, призначену за нормами Закону 796. перераховані з 1 жовтня 2017 року без надання додаткових заяв.

Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 (далі Порядок № 1210)

На виконання підпункту 3 пункту 9 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2148 Кабінетом Міністрів України 15.11.2017 прийнято постанову № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка застосовується з 1 жовтня 2017 року. Порядок № 1210 доповнено пунктом 9-1 щодо обчислення пенсій по інвалідності для інвалідів-ліквідаторів з числа військовослужбовців дійсної строкової служби. У відповідності до змін, внесених до Порядку № 1210 щодо забезпечення проведення перерахунку пенсій, призначених особам, які брали участі, у ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань. у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю підлягають перерахунку з 01.10.2017 та з 01.01.2018.

Оскільки ОСОБА_1 належить до числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з інвалідністю з числа призваних на військові збори, а не особою, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби норма щодо перерахунку пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків розрахунку пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на 1 січня поточного року, на позивача не поширюється (а.с. 14-15, 36-37).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 58 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду. Таким чином, відповідач у справі - орган владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладені владні управлінські функції у сфері пенсійного забезпечення.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі за текстом - Закон № 796-XII).

Згідно зі статтею 1 Закону № 796-ХІІ він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розвязання повязаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розвязання повязаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Порядок № 1210), за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за відповідною формулою.

Зазначений Порядок № 1210 доповнено пунктом 9-1 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 851 від 15.11.2017 та застосовується з 01.10.2017.

Цією ж Постановою Кабінету Міністрів України внесено зміни до Пункту 1 Порядку № 1210, а саме розширено перелік статей Закону № 796-XII, на які поширюється дія Порядку, шляхом включення до нього статті 59 Закону № 796-XII, зазначені зміни застосовуються з 01.10.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» статтю 59 Закону викладено в новій редакції, яка застосовується з 01.10.2017.

Разом з тим всі зміни вищезазначених норм застосовуються з 01.10.2017.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1210 (зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 851) цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, зазначеним Порядком № 1210 визначається лише механізм обчислень та виплат пенсій особам, право на які встановлено статтями 54, 57, 59 Закону № 796-XII.

Позивач вважає, що має право на обчислення його пенсії на підставі пункту 9-1 Порядку № 1210 з 01.10.2017, оскільки зазначена норма поширюється на осіб, які отримують пенсію за статтею 59 Закону № 796-XII.

Аналізуючи приписи вищезазначених норм та внесення змін до них, суд зазначає, що доповнення Порядку № 1210 пунктом 9-1 здійснено законодавцем для визначення механізму обчислення пенсій особам, які мають таке право за статтею 59 Закону № 796-XII.

Так, статтею 59 Закону № 796-XII в новій редакції, яка застосовується з 01.10.2017, встановлено, що пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов'язків військової служби (службових обов'язків), або відповідно до ст. 54 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Суд вважає, що частину третю статті 59 Закону № 796-XII необхідно застосовувати з урахуванням контекстного зв'язку з іншими її положеннями та положеннями статті 10 Закону № 796-XII.

Так, статтею 10 Закону № 796-XII встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до примітки до статті 10 Закону № 796-XII тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов'язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Суд зауважує, що стаття 59 має назву «Пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи», отже її положеннями врегульовано порядок призначення пенсій особам, які брали участь у ліквідації наслідків ЧАЕС саме під час проходження військової служби.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм, приписи статті 59 Закону № 796-XII не врегульовують питання пенсійного забезпечення всіх осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок чого стали інвалідами, а визначає право на пенсію певної категорії військовослужбовців, які проходили дійсну строкову службу, приймаючи участь у ліквідації наслідків ЧАЕС, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, і стали інвалідами.

Пункт 9-1 Порядку № 1210 повністю повторює зміст частини третьої статті 59 Закону № 796-XII, зі встановленням механізму обчислення пенсії за відповідною формулою.

Отже, пунктом 9-1 Порядку № 1210 встановлено механізм обчислення пенсії особам, які мають право на таке обчислення на підставі статті 59 Закону № 796-XII, тобто особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме під час проходження дійсної строкової служби.

При цьому механізм виплати пенсії, право на які встановлено статтею 54 Закону № 796-XII, визначено пунктом 9 Порядку № 1210.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, висловлену в ухвалі від 08.05.2018 у справі № 820/1148/18. Так, Верховний Суд зазначає:

«Частина третя статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям:

1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або

2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або

3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не допускається):

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби».

Таким чином, доводи Позивача, що він має право на обчислення пенсії за статтею 59 Закону № 796-XII з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, на підставі пункту 9-1 Порядку № 1210, є безпідставними.

Судом встановлено, що Позивач проходив дійсну строкову службу в Збройних Силах СРСР у період з 19.10.1981 по 18.10.1983. Виконував службові обовязки з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 04.10.1986 по 04.10.1986, з 09.10.1986 по 11.10.1986, з 13.10.1986 по 13.10.1986, з 15.10.1986 по 17.10.1986, з 19.10.1986 по 21.10.1986, з 24.10.1086 по 24.10.1986.

Таким чином, враховуючи, що Позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби, суд дійшов висновку, що позивач не має права на перерахунок пенсії підставі частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо правомірної відмови Сєвєродонецького УПФУ Луганської області здійснити Позивачу зазначений перерахунок пенсії, зазначеної в листі від 03.04.2018 № 152/К-4.

Суд також зазначає, що частиною третьою статті 59 Закону № 796-ХІІ в редакції Закону України від 05.10.2006 № 231-V, тобто до внесення змін Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ, передбачалось, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Таким чином, до внесення змін Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ частина третя статті 59 Закону регулювала порядок обчислення пенсії тільки однієї категорії осіб, а саме: осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Внесенням змін до частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ законодавець розширив перелік категорій осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аварій та випробувань та у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби.

Отже, позивач не мав права на призначення/перерахунок пенсії відповідно до статті 59 Закону № 796-ХІІ як до внесення змін до цієї норми, так і після цього.

При цьому порядок призначення пенсії і компенсації особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, відповідно до якого вони призначаються на різних умовах, врегульовано Розділом VIII Закону № 796-ХІІ.

Таким чином, Закон № 796-ХІІ диференційовано регулює умови призначення та розмір пенсії осіб залежно від категорії.

Доводи позивача про те, що відповідач ігнорує норми чинного законодавства, якими прирівняно в питаннях соціального захисту та пенсійного забезпечення військовослужбовців, що проходили дійсну строкову військову службу та військовозобов'язаних, які призвані на спеціальні збори для виконання військового обов'язку, суд вважає необґрунтованими та безпідставними з огляду на такі обставини.

Держава у особі її компетентних органів на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм громадянам із державного бюджету шляхом прийняття законів.

Відповідно до статті 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

Положеннями статті 85 Конституції України визначено, що до повноважень Верховної Ради України, зокрема, належить прийняття законів.

Зі змісту статті 14 Закону № 796-ХІІ вбачається, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються окремі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1, 2, 3, 4.

Виходячи із положень указаної норми Закону, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС може належати до певної категорії осіб, у залежності від місця, періоду, строку участі у ліквідації аварії та наслідків для здоров'я, яких зазнала особа.

Положеннями розділу VIII Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії та компенсації зазначеним особам, залежно від віднесення їх до тієї чи іншої категорії, призначаються на різних умовах, що не свідчить про нерівність таких осіб, оскільки у кожному конкретному випадку враховуються певні фактичні обставини, які впливають на рівень та умови пенсійного забезпечення тієї чи іншої категорії осіб.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що позивач не звертався до відповідача із заявою встановленої форми.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Зазначена норма кореспондується з пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), відповідно до якої заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сімї у звязку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, обєднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 визначено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком.

Згідно з пунктом 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.7 Порядку № 22-1 визначено, що надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і обєктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше пятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока пяти днів.

Оглядом заяви позивача про перерахунок пенсії від 26.03.2018 б/н (а. с. 13, 35) встановлено, що вона не відповідає формі, визначеній Порядком, та викладена в довільній формі.

Таким чином, судом встановлено, що Позивач із заявою про перерахунок пенсії встановленої форми до відповідача не звертався. Відтак, заяву Позивача від 26.03.2018 б/н розглянуто відповідачем на підставі Закону України «Про звернення громадян».

Рішення по суті щодо перерахунку позивачеві пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідачем не приймалося, а лист від 03.04.2018 № 152/К-4 має розяснювальний характер та не тягне для позивача правових наслідків.

Звернення Позивача розглянуто відповідачем у передбачений Законом України «Про звернення громадян» строк.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи даний спір, суд, керуючись частиною другою статті 2 КАС України, зобов'язаний перевірити рішення суб'єктів владних повноважень, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (93412, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, ) про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду або через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18 червня 2018 року.

Суддя ОСОБА_3