Справа № 520/538/18     
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 520/538/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соколенко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

16 січня 2018 року до Київського районного суду м.Одеси надійшов позов ОСОБА_2 з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради, яка полягає у неприйнятті сесією Одеської міської ради, яка відбулась 04.10.2017 року проекту рішення про затвердження землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність ОСОБА_2 безоплатно земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,1 га. за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка);

- зобов'язати Одеську міську раду у встановленому порядку затвердити проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність ОСОБА_2 безоплатно земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_1 площею 0,1 га. по АДРЕСА_1, для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка);

- встановити строк та зобов'язати Одеську міську раду протягом встановленого строку з дня набрання постанови законної сили затвердити проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність ОСОБА_2 безоплатно земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_1 площею 0,1 га. по АДРЕСА_1, для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка);

- стягнути з Одеської міської ради через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеської області моральну шкоду в розмірі 50000 грн., заподіяну ОСОБА_2 протиправною бездіяльністю у вигляді ухилення від затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у приватну власність ОСОБА_2 безоплатно земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0,1000 га. за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на пленарних засіданнях сесії Одеської міської ради від 29.09.2017 року та 04.10.2017 року.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги позовної заяви від 16.01.2018 року позивач вказує, що 23.11.2017 року він звернувся до Одеської міської ради із заявою з проханням розглянути питання на пленарному засіданні чергової сесії у встановленому земельним законодавством України порядку про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність ОСОБА_2 безоплатно земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Листом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 21.12.2017 року №01-26/905 позивача проінформовано, що на засіданні сесії Одеської міської ради від 04.10.2017 року, за результатами голосування, вищевказаний проект рішення не набрав необхідної кількості голосів та рішення не прийнято.

З посиланням на положення ст.2, п.8 ч.1 ст.3, ч.1 ст.6 КАС України, позивач вказує, що виниклий спір відбувся в рамках порушення норм ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», а саме порушення строків розгляду заяв громадян України.

У позовній заяві ОСОБА_2, посилаючись на положення ст.ст.15, 20, 24 Закону України «Про звернення громадян», вказує, що Одеська міська рада як орган місцевого самоврядування, ухиляючись від ухвалення рішення по суті, а саме: про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу гр. ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0.1000 га. за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) - порушує права позивача на отримання у власність земельної ділянки, тим самим діє неправомірно з порушенням норм чинного законодавства України.

Окрім того, ОСОБА_2 у позовній заяві вказує, що йому завдано моральну шкоду, яка полягає у перенесених ним душевних і моральних стражданнях, зміні усталеного способу життя, порушенні нормальних відносин у сім'ї, психологічному дискомфорті й почутті безнадійності у верховенстві закону, почутті сорому і нікчемності перед посадовими особами органів місцевого самоврядування та погіршенні самопочуття, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення загального законодавства про моральну шкоду.

З посиланням на положення ст.ст.23, 1167, 1173 Цивільного кодексу України, постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (зі змінами до п.9 внесеними постановою від 25.05.2001 року № 5), ОСОБА_2 зазначає, що шкода, завдана внаслідок неправомірної бездіяльності органів місцевого самоврядування, підлягає відшкодуванню державою, оскільки за шкоду, заподіяну рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування чи їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, несе відповідальність держава.

Позивач вказує, що Одеська міська рада відповідно до ст.56 Конституції України, ч.9, ч.10, ч.11 ст.116 Земельного кодексу України повинна була прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, але до теперішнього часу відповідач ухиляється від свого обов'язку, тим самим порушує закріплені законом права позивача.

Також, ОСОБА_2 у позовній заяві вказує, що оскільки для усунення порушення його прав відповідач повинен вчинити певні дії, то є необхідність у встановленні строку для подання суб'єктом владних повноважень звіту про виконання судового рішення.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 17.01.2018 року на підставі ст.29 КАС України справу за вказаним позовом ОСОБА_2 передано за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду, враховуючи те, що спір фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності предметно не підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Супровідним листом від 05.02.2018 року за №4170 Київським районним судом м. Одеси направлено справу №520/538/18 до Одеського окружного адміністративного суду.

15 лютого 2018 року за вх. №670/18 вказана адміністративна справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд головуючому судді Соколенко О.М.

При цьому, в матеріалах адміністративної справи №520/538/18 містився уточнений позов ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, за підписом представника позивача, в якому позивач просить суд розглянути позовні вимоги в наступній редакції:

- визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради стосовно ненадання ОСОБА_2 відповіді на його звернення 23.11.2017 року №34-Л-379/6 із клопотанням про внесення на чергову сесію та затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність ОСОБА_2 безоплатно земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка);

- зобов'язати Одеську міську раду у встановленому законом порядку розглянути по суті звернення ОСОБА_2 від 23.11.2017 року №34-Л-379/6 із клопотанням та надати відповідь з врахуванням чинної постанови Київського районного суду міста Одеси від 10.10.2016 року по справі №520/5836/16-а;

- стягнути з Одеської міської ради через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області моральну шкоду в розмірі 50000 грн., заподіяну ОСОБА_2 протиправною бездіяльністю у вигляді ухилення від затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передач у приватну власність ОСОБА_2 безоплатно земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0,1000 га. за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на пленарних засіданнях сесії Одеської міської ради від 29.09.2017 року та 04.10.2017 року.

Так, в уточненому позові від 18.01.2018 року зазначається, що позивач підтверджує описову частину адміністративного позову, а також звертає увагу суду на те, що в порушення приписів Закону України «Про звернення громадян» Одеська міська рада у своїй відповіді на звернення ОСОБА_2 від 23.11.2017 року №34-Л-379/6 не надала жодних пояснень стосовно порушеного питання, а саме: щодо винесення на чергову сесію та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га. за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), тобто звернення ОСОБА_2 від 23.11.2017 року №34-Л-379/6 - проігноровано. На думку позивача, посилання у листі Департаменту від 21.12.2017 року, що вказаний проект повторно розглянуто на засіданні сесії Одеської міської ради від 04.10.2017 року за результатами голосування якої вищевказаний проект рішення не набрав необхідної кількості голосів, - є протиправною бездіяльністю з підстав, що кожне звернення, у тому числі від 23.11.2017 року, повинно виноситись в порядку денному на чергову сесію і, в даному випадку, відповідачем залишено поза увагою чинну постанову Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2016 року по справі №520/5836/16-а, якою зобов'язано Одеську міську раду у встановленому земельним законодавством України порядку затвердити проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_1) площею 0,1 га. за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд в уточненій позовній заяві від 18.01.2018 року:

- визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради стосовно ненадання ОСОБА_2 відповіді на його звернення 23.11.2017 року №34-Л-379/6 із клопотанням про внесення на чергову сесію та затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність ОСОБА_2 безоплатно земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка);

- зобов'язати Одеську міську раду у встановленому законом порядку розглянути по суті звернення ОСОБА_2 від 23.11.2017 року №34-Л-379/6 із клопотанням та надати відповідь з врахуванням чинної постанови Київського районного суду міста Одеси від 10.10.2016 року по справі №520/5836/16-а;

- стягнути з Одеської міської ради через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області моральну шкоду в розмірі 50000 грн., заподіяну ОСОБА_2 протиправною бездіяльністю у вигляді ухилення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність ОСОБА_2 безоплатно земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на пленарних засіданнях сесії Одеської міської ради від 29.09.2017 року та 04.10.2017 року.

Вказаний уточнений адміністративний позов підписаний та поданий представником позивача за довіреністю ОСОБА_4 18.01.2018 року за вх. №1741 через канцелярію Київського районного суду м.Одеси, після прийняття ухвали від 17.01.2018 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 року судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху та позивачу наданий десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду уточненого позову (з копією для відповідача) та доказів, визначених в ухвалі суду (з копією для відповідача).

Оскільки позивачем у встановлений судом строк усунуто недоліки позовної заяви, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 (з урахуванням уточнень вх. №1741 від 18.01.2018 року), відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст.262 КАС України.

Вказаною ухвалою судом також встановлено сторонам та третій особі строки для подання заяв по суті справи.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано третьою особою 19.03.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

У визначений ухвалою суду про відкриття провадження у справі строк з боку третьої особи пояснень на позовну заяву не надходило.

22 березня 2018 року за вх. №8171/18 через канцелярію суду за вх. №8171/18 від позивача надійшла заява, в якій ОСОБА_2 вказано, що ним як на підставу заявлених вимог до суду надається лист ГУ НП в Одеській області від 20.02.2018 року №4/Л-345. Також, у вказаній заяві позивач зазначає, що ним як потерпілою особою з приводу невиконання рішення Київського районного суду м.Одеси від 01.06.2006 року по справі №2-1926/2006 про зобов'язання Одеської міської ради у встановленому законом порядку внести документи по наданню ОСОБА_2 земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1., на розгляд сесії Одеської міської ради - вичерпано всі можливості захисту порушених прав в позасудовому порядку, що вказує на вірний обраний спосіб захисту, тобто на задоволення позовних вимог.

До вищевказаної заяви, яка надійшла через канцелярію суду за вх. №8171/18, позивачем додано копію повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 18.10.2017 року №09.1-8387В-1/53246304 (а.с.52) та адміністративний позов ОСОБА_2 до Київського районного суду м.Одеси від 22.03.2018 року, позовні вимоги в якому є ідентичними позовним вимогам у позові від 16.08.2018 року (первинному), який був поданий до Київського районного суду м. Одеси та надійшов до Одеського окружного адміністративного суду (а.с.54-57).

27 березня 2018 року за вх. №8564/18 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.61-68) з доказами направлення його копії на адресу позивача та третьої особи (а.с.81), копією постанови про відкриття виконавчого провадження №53246304 та копією протоколу ХІХ сесії Одеської міської ради VII скликання від 04.10.2017 року (а.с.69-79).

Так, у відзиві на позовну заяву (уточнену) відповідач зазначає, що Одеська міська рада заперечує проти зазначеного позову та вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності Одеської міської ради з приводу ненадання ОСОБА_2 відповіді на його звернення від 23.11.2017 року № 34-Л-379/6 та зобов'язання Одеської міської ради у встановленому законом порядку розглянути зазначене звернення ОСОБА_2 по суті з врахуванням постанови Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2016 року у справі № 520/5836/16-а відповідач зазначає, що:

- По-перше, враховуючи приписи ч.1 ст.1, ч.1 ст.15, ст.19, ч.1 ст.20 Закону України «Про звернення громадян», п.1.2, п.п.2.1.2, п.п.2.2.2 Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.02.2013 року № 2752-VІ, за дорученням Одеського міського голови звернення позивача від 23.11.2017 року розглянуто Департаментом, до компетенції якого входить вирішення порушеного у заяві питання, за результатами розгляду якого заявнику надано обґрунтовану відповідь від 21.12.2017 року №01-26/905, в межах визначеної компетенції та у термін, встановлений законом. У вказаному листі Департаментом повідомлено заявника про винесення на розгляд сесії Одеської міської ради проекту рішення про затвердження проекту землеустрою та не набрання ним необхідної кількості голосів депутатів. Таким чином, як стверджує відповідач у відзиві на позовну заяву, вимога позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Одеської міської ради з приводу ненадання ОСОБА_2 відповіді на його звернення від 23.11.2017 року № 34-Л-379/6 задоволенню не підлягає, оскільки така заява вже розглянута, про що у своєму позові зазначає сам ОСОБА_2

- По-друге, відповідач стверджує, що підставою та кінцевою метою для звернення позивача до суду з позовом є затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки. Проте, зазначене питання вже вирішено в судовому порядку та є предметом примусового виконання рішення, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження».

У відзиві Одеська міська рада зазначає, що нею вживаються всі необхідні заходи з метою виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2016 року у справі № 520/5836/16-а. Проект рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) та передачі у приватну власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1000 га. за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)» було винесено на розгляд сесії Одеської міської ради від 04.10.2017 року, проте рішення з цього питання прийнято не було, адже не набрано необхідної кількості голосів депутатів.

Щодо вимог ОСОБА_2 про стягнення з Одеської міської ради моральної шкоди, відповідач, з посиланням на положення ст.23, ч.1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року (п. 3), зазначає що, позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів існування моральної шкоди. При цьому, визначаючи, що моральна шкода полягає у перенесених позивачем душевних і моральних стражданнях, зміні усталеного способу життя, порушенні нормальних відносин у сім'ї, психологічному дискомфорті та почутті безнадійності у верховенстві закону, почутті сорому і нікчемності перед посадовими особами органів місцевого самоврядування та погіршенні самопочуття, як зазначає відповідач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України та п. 4 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, позивачем не визначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Більш того, на думку Одеської міської ради, в діях Одеської міської ради відсутній юридичний склад, передбачений ст.ст. 23, 1167 ЦК України для покладання на неї обов'язку відшкодування завданої моральної шкоди, оскільки були відсутні неправомірні дії з її боку.

Крім того, як стверджує відповідач, позивачем не надано жодного доказу, що доводить існування причинного зв'язку між його душевними і моральними стражданнями та діями Одеської міської ради, а також доказів на підтвердження зазначеного позивачем розміру шкоди, завданої такими діями. Враховуючи вищевикладене, а саме, відсутність вини та протиправності в діях Одеської міської ради, а також відсутність належних доказів завдання моральної шкоди, відповідач вважає, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Копію відзиву на позовну заяву отримано позивачем 03.04.2018 року, що підтверджується інформацією з веб-сайту ПАТ "Укрпошта" щодо поштового відправлення, якому присвоєно штриховий кодовий ідентифікатор " 243".

У визначений ухвалою суду про відкриття провадження у справі строк, з боку позивача відповіді на відзив на позовну заяву не надходило.

Копію відзиву на позовну заяву отримано третьою особою 29.03.2018 року, що підтверджується інформацією з веб-сайту ПАТ "Укрпошта" щодо поштового відправлення, якому присвоєно штриховий кодовий ідентифікатор " 2235".

У визначений ухвалою суду про відкриття провадження у справі строк з боку третьої особи пояснень на відзив на позовну заяву не надходило.

05 квітня 2018 року за вх. №9484/18 через канцелярію суду від представника Одеської міської ради надійшли додаткові пояснення (з доказами направлення їх копій на адреси позивача та третьої особи) у яких зазначено, що 22.03.2018 року позивачем надано до суду заяву про залучення до матеріалів справи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 18.10.2017 року та лист Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20.02.2018 року № 4/Л-345, з яких, на його думку, вбачається, що ОСОБА_2 вичерпано всі можливості захисту його порушених прав в позасудовому порядку та вказує на обрання ним вірного способу захисту. Одеська міська рада вказує, що не погоджується з викладеними вище доводами та звертає увагу суду на наступне.

По-перше, як вказує відповідач у додаткових поясненнях, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення головного державного виконавця Булахевич С.В. від 18.10.2017 року та лист Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20.02.2018 року № 4/Л-345, які надані позивачем до суду, видані за результатами виконання абсолютно різних виконавчих листів, ніяким чином не пов'язані між собою та взагалі не стосуються предмету спору у даній справі.

По-друге, відповідач у додаткових поясненнях зазначає, що з листа Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20.02.2018 року № 4/Л-345 вбачається, що в ході перевірки встановлено, що у провадженні слідчого відділу Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області Гавришка П.Ю. перебували матеріали кримінального провадження № 0000696, розпочатого 07.08.2017 року на підставі звернення старшого примусового виконавця Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва В.О. щодо невиконання рішення суду посадовими особами Одеської міської ради за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 Кримінального процесуального кодексу України. За результатами проведення досудового розслідування прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України, у зв'язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, що є додатковим підтвердженням відсутності протиправної бездіяльності у діях Одеської міської ради. Таким чином, зазначені обставини не можуть бути безспірними підставами для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, а навпаки є підтвердженням того, що Одеською міською радою вживалися всі необхідні заходи з метою виконання рішення суду від 01.06.2006 року у справі № 2-1936/06, а саме: розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 винесено на розгляд пленарного засідання сесії Одеської міської ради, яке відбулось 10 червня 2015 року, але проект рішення щодо затвердження відповідного проекту землеустрою не набрав достатньої кількості голосів депутатів Одеської міської ради для прийняття відповідного рішення. Поряд з цим, на думку відповідача, не є вірним твердження позивача про обрання вірного способу захисту порушених прав шляхом подання цього позову. Так, нормами чинного законодавства чітко передбачені можливі способи захисту осіб, права, свободи та інтереси яких порушено внаслідок прийняття рішення чи допущення бездіяльності слідчим.

03 травня 2018 року за вх. 12273/18 від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд позовних вимог по даній справі за редакцією уточненого адміністративного позову від 18.01.2018 року (вх. №1741 від 18.01.2018 року) (а.с.87).

На підтвердження повноважень ОСОБА_4 діяти від імені ОСОБА_2 в матеріалах справи міститься копія довіреності від 04.10.2017 року, яка посвідчена ФОП ОСОБА_7.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що ФОП ОСОБА_7 має право посвідчувати довіреність, яка видана позивачем ОСОБА_4, який в свою чергу підписав уточний позов від 18.01.2018 року.

Таким чином, оскільки для вирішення даної адміністративної справи існувала необхідність в остаточному визначенні предмета спору та характеру спірних правовідносин і позовних вимог та отриманні з боку позивача пояснень та доказів на їх підтвердження щодо наявності у ФОП ОСОБА_7 права посвідчувати довіреність, яка видана позивачем ОСОБА_4, зважаючи на те, що станом на 04.05.2018 року спливав строк для розгляду даної справи в порядку ст.262 КАС України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 17.05.2018 року о 15:30 год., про що постановлено відповідну ухвалу від 04.05.2018 року.

У вказаній ухвалі суду зазначено, що всі подані сторонами до 04.05.2018 року письмові докази будуть враховані судом при постановленні рішення у справі, а також, зазначено учасникам справи про можливість подати, у разі наявності додаткові докази та, за необхідності, додатково заяви по суті справи.

Водночас, ухвалою суду від 04 травня 2018 року зобов'язано ОСОБА_2 надати до суду пояснення та докази на їх підтвердження щодо наявності у ФОП ОСОБА_7 права посвідчувати довіреність, яка видана позивачем ОСОБА_4

Так, у підготовче засідання 17.05.2018 року з'явились позивач та його представник ОСОБА_4, на підтвердження повноважень якого до суду надано оригінал нотаріально посвідченої довіреності від 15.05.2018 року, в якій, серед повноважень (прав) представника містяться обмеження, а саме відсутнє право щодо: повної або часткової відмови від позовних вимог, зміни предмету або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог.

Зважаючи на це, у підготовчому засіданні 17.05.2018 року суд з'ясував у позивача питання щодо остаточних позовних вимог, а саме з'ясовував в якій редакції позовних вимог позивач просить суд розглядати його позов, - в первинній редакції від 16.01.2018 року, який ним підписано або в редакції від 18.01.2018 року, який було підписано представником ОСОБА_4

Позивач зазначив, що його остаточними позовними вимогами у даній справі, за якими він просить суд розглядати його позов, є позовні вимоги, викладені в уточненому позові від 18.01.2018 року (вх. №1741 від 18.01.2018 року), а саме, про:

- визнання протиправною бездіяльності Одеської міської ради стосовно ненадання ОСОБА_2 відповіді на його звернення 23.11.2017 року №34-Л-379/6 із клопотанням про внесення на чергову сесію та затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність ОСОБА_2 безоплатно земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,1 га. за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка);

- зобов'язання Одеську міську раду у встановленому законом порядку розглянути по суті звернення ОСОБА_2 від 23.11.2017 року №34-Л-379/6 із клопотанням та надати відповідь з врахуванням чинної постанови Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2016 року по справі №520/5836/16-а;

- стягнення з Одеської міської ради через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області моральної шкоди в розмірі 50000 грн., заподіяної ОСОБА_2 протиправною бездіяльністю у вигляді ухилення від затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у приватну власність ОСОБА_2 безоплатно земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на пленарних засіданнях сесії Одеської міської ради від 29.09.2017 року та 04.10.2017 року.

У підготовчому засіданні 17.05.2018 року судом з'ясовувались питання:

- у відповідача щодо необхідності додаткового подання відзиву на позов, та представник відповідача зазначив, що такої необхідності не має, оскільки відзив подано саме на позов (уточнений) за вимогами, які позивач уточнив у підготовчому засіданні;

- у позивача та його представника щодо необхідності надання часу для подання відповіді на відзив відповідача, та позивач і його представник зазначили, що такий час їм не потрібний, оскільки позивач не буде подавати відповідь на відзив.

У підготовчому судовому засіданні позивач, його представник та представник відповідача зазначили, що станом на вказану дату ними подані усі докази, що стосуються предмету розгляду по даній справі.

Зважаючи на вищевикладене, ухвалою суду від 17.05.2018 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі за позовною заявою (в редакції уточненої позовної заяви вх. №1741 від 18.01.2018 року) ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди та призначено справу №520/538/18 до судового розгляду по суті на 30 травня 2018 року на 15:30 год.

21 травня 2018 року за вх. №14262/18 через канцелярію суду від ГУ ДКСУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву з копіями для інших учасників процесу.

Суд зазначає, що ГУ ДКС України в Одеській області у даній справі бере участь як третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.159 КАС України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно з положенням ст.165 КАС України у поясненнях третьої особи щодо позову або відзиву третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, викладає свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову. До пояснень третьої особи застосовуються правила, встановлені частинами другою - четвертою статті 162 цього Кодексу. Пояснення третьої особи подаються в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк, який дасть змогу третій особі підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази і надати пояснення до позову або відзиву, а іншим учасникам справи - відповідь на такі пояснення завчасно до початку розгляду справи по суті.

В свою чергу, відповідно до пп.2 ч.2 ст.162 КАС України до відзиву додаються: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Зважаючи на те, що третьою особою не виконано вимог пп.2 ч.2 ст.162,165 КАС України, оскільки подано у якості заяви по суті справи відзив, а не відповідні пояснення, а також зважаючи, що «відзив» поданий поза межами строку, визначеного судом для подання заяви по суті справи третьою особою без надання до суду доказів його направлення іншим учасникам справи, судом не прийнято до уваги вказаний відзив у якості заяви по суті справи при її розгляді.

У судове засідання, призначене на 30.05.2018 року учасники справи не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином та своєчасно.

При цьому, 30.05.2018 року за вх. №ЕП/3075/18 від позивача засобами електронної пошти надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначено, що позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи, не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, зважаючи на клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, з урахуванням належного сповіщення відповідача та третьої особи про розгляд справи, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також відсутність перешкод для розгляду справи за відсутності учасників справи, судом ухвалено рішення про розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження відповідно до ч.9 ст.205 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст. 193 КАС України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Оскільки ухвалою суду від 17.05.2018 року судом закрито підготовче провадження в даній адміністративній справі та призначено справу №520/538/18 до судового розгляду по суті на 30.05.2018 року, суд розглядав дану справу у межах строку, визначеного ч.2 ст.193 КАС України із прийняттям рішення по ній 11.06.2018 року.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою з урахуванням уточнень від 18.01.2018 року та доданими до неї доказами, з відзивом відповідача на адміністративний позов та доповненнями до нього, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

23 листопада 2017 року ОСОБА_2 подав через Департамент з питань звернень громадян Одеської міської ради заяву від 20.11.2017 року, яка адресована Одеському міському голові Г.Труханову, в якій він просив згідно Закону України «Про Землеустрій» затвердити на черговій сесії О.М.Р. проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу гр. ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд. Також, заявник зазначив, що усі необхідні документи надані до ОМР в 2014 р. своєчасно.

Вищевказана заява зареєстрована у Департаменті з питань звернень громадян Одеської міської ради 23.11.2017 року за №34-Л-3797/6, про що свідчить відповідний штамп на копії заяви позивача, яка міститься в матеріалах справи (а.с.36).

За розглядом звернення позивача від 23.11.2017 року за №34-Л-3797/6, Департаментом комунальної власності Одеської міської ради на адресу позивача надано відповідь №01-26/905 від 21 грудня 2018 року.

Вважаючи, що позивачем порушені вимоги Закону України «Про звернення громадян», позивач звернувся до суду із даним позовом (з урахуванням уточнень до нього від 18.01.2018 року).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.1.1-1.2 Положення про Департамент з питань звернення громадян Одеської міської ради, яке є Додатком 11 до рішення Одеської міської ради від 16.04.2013 року №3287-VI (зі змінами згідно рішення №1078-VII від 21.09.2016 року) департамент з питань звернень громадян (далі - Департамент) - є виконавчим органом Одеської міської ради, який є підзвітним і підконтрольним Одеській міській раді, підпорядковується міському голові, керуючій справами та виконавчому комітету Одеської міської ради. Департамент у своїй роботі керується Конституцією України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про звернення громадян», «Про доступ до публічної інформації», чинним законодавством України, рішеннями виконавчого комітету та рішеннями Одеської міської ради, розпорядженнями міського голови, наказами керуючої справами, а також даним Положенням.

Відповідно до п.п.2.1.1, п.п.2.1.4 п.2.1 Положення про Департамент з питань звернення громадян Одеської міської ради, яке є Додатком 11 до рішення Одеської міської ради від 16.04.2013 року №3287-VI (зі змінами згідно рішення №1078-VII від 21.09.2016 року) основними завданнями Департаменту є організація роботи з розгляду та контролю проходження і виконання пропозицій, заяв та скарг громадян згідно із Законом України «Про звернення громадян», запитів громадян згідно із Законом України «Про доступ до публічної інформації», повідомлень про проведення масових заходів. Організація прийому громадян, інформування керівництва виконавчого комітету Одеської міської ради про характер звернень громадян; реєстрація та облік усних, письмових та електронних звернень громадян, електронних петицій, окрім тих, що регулюються кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», ведення комп'ютерної бази даних системи обліку, оперативної та підсумкової статистики звернень.

Отже, заяву від 23.11.2017 року №34-Л-3797/6 було подано та відповідь на неї від 21.12.2017 року №01-26/905 відповідно, розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96 регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 23.11.2017 року звернувся до відповідача із заявою.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, визначені у ст.19 Закону України «Про звернення громадян».

Так, відповідно до вказаної статті 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:

- об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як вже зазначалось судом, 23 листопада 2017 року (дата заяви 20.11.2017 року) ОСОБА_2 подав через Департамент з питань звернень громадян Одеської міської ради заяву, яка адресована Одеському міському голові Г.Труханову з проханням затвердити на черговій сесії ОМР проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати гр. ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд.

За розглядом звернення позивача від 23.11.2017 року за №34-Л-3797/6, Департаментом комунальної власності Одеської міської ради на адресу позивача надано відповідь №01-26/905 від 21 грудня 2018 року, в якій зазначається, що Департаментом комунальної власності було повторно підготовлено проект рішення міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу гр. ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» та направлено до постійної комісії з питань землеустрою та земельних правовідносин, яка є суб'єктом внесення земельних питань на розгляд сесії. Вказаний проект повторно розглянуто на засіданні сесії Одеської міської ради від 04.10.2017 року, але зазначений проект рішення не набрав необхідну кількість голосів депутатів Одеської міської ради».

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.п.1.1, 1.2 Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.02.2013 року № 2752-VІ, із змінами до нього, Департамент комунальної власності Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради. 1.2. Департамент наділяється міською радою повноваженнями щодо управління комунальною власністю територіальної громади міста та щодо реалізації повноважень Одеської міської ради у галузі земельних відносин відповідно до чинного законодавства.

Згідно з пп.2.1.2 п.2.1 цього Положення основним завданням Департаменту у сфері земельних правовідносин, є зокрема, забезпечення реалізації повноважень Одеської міської ради у галузі земельних відносин відповідно до чинного законодавства України

Відповідно до п.п.2.2.2 Положення, Департамент відповідно до покладених на нього основних завдань і в межах своїх повноважень у сфері земельних правовідносин виконує такі функції:

- забезпечує виконання повноважень щодо здійснення вилучення (викупу) земельних ділянок, надання під забудову та для інших потреб, передачі земельних ділянок у користування, передачі земельних ділянок у власність громадянам та юридичним особам (п.п.2.2.2.1.);

- надання матеріалів на розгляд постійної комісії міської ради із землеустрою та земельних правовідносин про передачу у власність, надання в користування земельних ділянок, їх вилучення, викупу в порядку, передбаченому Земельним кодексом України (п.п. 2.2.2.2.);

- підготовка проектів рішень міської ради та подання на затвердження документації із землеустрою (п.п. 2.2.2.8);

- розгляд інших питань у галузі земельних відносин відповідно до законодавства (п.п.2.2.2.13).

Як зазначив відповідач, за дорученням Одеського міського голови звернення позивача від 23.11.2017 року розглянуто саме Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, до компетенції якого входить вирішення порушеного у заяві питання, та за результатами розгляду якого заявнику надано обґрунтовану відповідь від 21.12.2017 року №01-26/905, в межах визначеної компетенції та у термін, встановлений законом.

Отже, за результатами розгляду заяви ОСОБА_2, позивачу надано письмову відповідь відповідно до Закону України «Про звернення громадян» у встановлений ст.20 цього Закону строк.

Предметом заявленого позивачем позову є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді позивачу на його звернення.

При цьому, варто зазначити, що бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, тобто не вчинення ним дій за наявності нормативно визначеного обов'язку їх вчинити, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної особи, прав та інтересів юридичної особи (зокрема, ненадання відповіді на скаргу тощо). В контексті вимог позивача, бездіяльність при розгляді звернення - це бездіяльність суб'єкта владних повноважень, яка полягає в пасивній поведінці (не вчиненні жодних дій) і невиконанні покладеного на нього правового обов'язку надати відповідь на звернення.

Отже, зважаючи на викладене, наявні в матеріалах справи докази свідчать, що звернення позивача від 23.11.2017 року було зареєстровано належним чином, прийнято до розгляду в порядку Закону України "Про звернення громадян", своєчасно розглянуто та надано письмову відповідь заявнику на його звернення, що свідчить про вчинення певних дій з боку відповідача та, відповідно про відсутність бездіяльності з боку останнього при розгляді заяви, у зв'язку із чим судом не вбачаються підстави для визнання бездіяльності відповідача при розгляді заяви позивача від 23.11.2017 року №34-Л-379/6 протиправною.

При цьому, з огляду на встановлені судом обставини, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що у своїй відповіді від 21.12.2017 року Одеська міська рада не надала жодних пояснень щодо порушеного питання у зверненні позивача, а саме щодо винесення на чергову сесію та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га. за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Згідно з п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки вимога позивача про зобов'язання Одеської міської ради у встановленому законом порядку розглянути по суті звернення ОСОБА_2 від 23.11.2017 року №34-Л-379/6 із клопотанням та надати відповідь з врахуванням чинної постанови Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2016 року по справі №520/5836/16-а є похідною вимогою від вимоги про визнання протиправною бездіяльності Одеської міської ради стосовно ненадання ОСОБА_2 відповіді на його звернення від 23.11.2017 року №34-Л-379/6, вона також не підлягає задоволенню.

Також, оскільки судом встановлено відсутність протиправної бездіяльності з боку відповідача та відсутність підстав для зобов'язання відповідача вчинити певні дії, суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

Усі інші доводи позивача та відповідача, які наведені у позові та відзиві на позов, суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки такі стосуються виконання рішення суду у справі №520/5836/16-а, що не входить до предмету розгляду в даній адміністративній справі. З цих самих підстав судом не приймаються до уваги надані з боку позивача докази, в тому числі, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 18.10.2017 року та лист Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20.02.2018 року № 4/Л-345 та постанови про закінчення виконавчого провадження.

При цьому, слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, у зв'язку із чим не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 12, 72-77,90,205,241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви (уточненої від 18.01.2018 року) ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) до Одеської міської ради (площа Думська, 1, м.Одеса, 65004), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (вул. Садова, 1-А, м.Одеса, 65004), про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Соколенко

.