Справа № 806/502/18
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/502/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"12" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Мацького Є.М.

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "29" березня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання дій незаконними, зобов'язання повернути незаконно стягнені з пенсії суми коштів , -

суддя в 1-й інстанції - Попова О.Г.,

час ухвалення рішення - 12:30:36

місце ухвалення рішення - м.Житомир,

дата складання повного тексту рішення - 03.04.18

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 1175/05 від 07.11.2017 про відрахування з пенсії ОСОБА_2 3 473,97 грн.;

- визнати незаконними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області по проведенню стягнення (відрахувань) з пенсії ОСОБА_2 сум переплат за період з 02.06.2017 по 30.09.2017;

- зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повернути ОСОБА_2 незаконно стягнуті з його пенсії суми коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що при виплаті пенсії за жовтень 2017 року позивачем було встановлено недоплату суми пенсійного забезпечення.

Вказував, що за результатами звернення до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області позивачу стало відомо, що з його пенсії була відрахована сума переплати в розмірі 3 473,97 грн., оскільки за даними пенсійного органу позивач є працевлаштованим в розумінні Закону України "Про зайнятість населення", що підтверджується розпорядженням Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 1175/05 від 07.11.2017.

Позивач наголошував, що виконував роботу виключно за цивільно-правовим договором та отримував відповідну плату згідно акту прийняття-передачі виконаних/наданих послуг, з якої сплачувалися страхові внески.

На думку позивача, оскільки він працював не за трудовим договором, а виконував роботу за цивільно-правовою угодою, застосування обмежень до розміру його пенсійного забезпечення є безпідставним.

За твердженнями позивача, оскаржуване розпорядження № 1175/05 від 07.11.2017 та дії відповідача щодо стягнення грошових сум на його підставі є протиправними, а утримана сума пенсійного забезпечення підлягає поверненню позивачу.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що до позивача не можуть бути застосовані обмеження в розмірі виплати пенсії, передбачені ст.86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-18, оскільки йому пенсія згідно з цього Закону не призначалася, а призначалася на підставі Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, який по-іншому врегульовував спірні правовідносини. Крім того зазначає, що є таким, що суперечить Конституції України та практиці ЄСПЛ звуження конституційних прав і свобод людини та громадянина. Зокрема, зазначає, що дії відповідача по самостійному стягненню без згоди позивача з його пенсії суми, яку він вважає переплатою є незаконними та здійсненими не в спосіб, передбачений законом і поза межами наданих йому повноважень. Також у своєму рішенні суд першої інстанції не надав оцінки тому, що оскаржуване розпорядження від 07.11.2017 року №1175/05 не відповідає вимогам встановленим у Постанові Правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4 і не вказав у чому саме полягали зловживання з боку пенсіонера.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді по справі, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги у порядку ст.308 КАС України, встановила наступні обставини.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Житомирському об'єднаному управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" з 09.01.2002.

Відповідно до наявних у матеріалах справи належним чином завірених копій з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2, позивач звертався до органів пенсійного фонду із заявою від 15.04.2015 відповідно до якої просив внести його в список непрацюючих пенсіонерів. Зазначив, що як приватний підприємець не зареєстрований та підприємницькою діяльністю не займається (а.с. 86).

Позивачем самостійно визнано у позовній заяві та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_2 звертався до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з питань, що з його пенсії була відрахована сума індексації в розмірі 179,36 грн. оскільки за даними пенсійного органу позивач є працевлаштованим в розумінні Закону України "Про зайнятість населення" та написав відповідну заяву про здійснення перерахунку пенсії від 27.10.2017 (а.с. 6)

На спростування факту працевлаштування позивачем, зокрема, було надано до органу пенсійного фонду договір про надання юридичних послуг від 02.06.2017.

Відповідно до умов вказаного договору, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Виставка-4" (Замовник) в особі голови правління ОСОБА_3 та фізична особа ОСОБА_2 (Виконавець) уклали договір про надання юридичних послуг, згідно якого Виконавець зобов'язується надати визначені цим договором юридичні послуги з правового супроводження господарської діяльності Замовника, щодо захисту інтересів останнього в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних, адміністративних та господарських судах України (надалі - послуги), за Замовник зобов'язується прийняти та оплатити такі послуги.

Згідно п.3.1 розд. 3 вказаного договору, вартість послуг по цьому договору визначається в розмірі 1 300,00 грн. за місяць обслуговування. З суми винагороди Замовник, як податковий агент, утримує ПДФО (18%) та військовий збір (1,5%).

Відповідно до п.4.1 розд.4 договору, цей договір набуває чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2017, але безумовно до повного виконання сторонами своїх обов'язків по договору (а.с. 20-22).

За результатами наданих ОСОБА_2 документів, відповідачем встановлено, що позивач у встановлений чинним законодавством строк не повідомив орган пенсійного фонду про факт працевлаштування з 02.06.2017 та отримання статусу працюючого пенсіонера.

На підставі виявленого порушення відповідачем було підготовлено розрахунок здійсненої переплати пенсії ОСОБА_2, відповідно до якого розраховано розмір переплачених сум пенсійного забезпечення позивача після виникнення факту працевлаштування (а.с. 83).

Розпорядженням Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 1175/05 від 07.11.2017 про відрахування з пенсії ОСОБА_2 3 473,97 грн. у зв'язку із встановленням факту працевлаштування позивача з 02.06.2017 по 30.09.2017 шляхом здійснення утримування переплати в розмірі 20% до повного погашення (а.с. 87).

Вказані обставини були також повідомлені позивачу листом Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 16.01.2018 вих. № Б-744 (а.с. 17-19)

Не погоджуючись із діями та рішенням відповідача, вважаючи, що надання юридичних послуг за цивільно-правовим договором не є працевлаштуванням, наголошуючи, що доводи органу пенсійного фонду щодо наявності раніше передплачених сум пенсійного забезпечення та наявності правових підстав для їх примусового регресного відшкодування не відповідають фактичним обставинам справи, а тому оскаржуване розпорядження №1175/05 від 07.11.2017 та дії відповідача щодо стягнення грошових сум на його підставі є протиправними, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи оскаржуване розпорядження Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 1175/05 від 07.11.2017 на відповідність ч.2 ст.2 КАС України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що отримання позивачем доходу за цивільно-правовим договором не спростовує факту працевлаштування ОСОБА_2 та узгоджується зі змістом п.2.21 Порядку № 22-1 та п.7, п. 15 ч.1 ст. 1 Закону № 5067-VI, а тому дії пенсійного органу є законними.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції, колегія суддів виходить із наступних міркувань.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Положеннями п.3 ч.2 ст.16 вказаного Закону передбачено, що застрахована особа зобов'язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

У відповідності до п.2.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок), у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

Згідно абз.2 п.2.21 Порядку у разі працевлаштування (початку діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, ЦИВІЛЬНО-ПРАВОВОГО ДОГОВОРУ, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням. При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (у тому числі копію трудової книжки із записом про працевлаштування та/або копію цивільно-правового договору).

Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про зайнятість населення", до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно ... та які мають доходи від такої зайнятості.

З огляду на вказані норми, колегія суддів приходить до висновку, що законодавство відносить діяльність особи на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, до одного з видів діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування ЄСВ (абз.3 п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 2464-17). А також критерієм визначення тієї обставини, чи є особа працюючою, чи ні законодавство відносить саме факт здійснення (припинення здійснення) діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування ЄСВ (п.2 ч.2 ст.16 Закону України № 1058; п.2.21 Порядку № 22-1)

Між тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2, отримуючи призначену йому пенсію як непрацюючий пенсіонер, у червні 2017 року працевлаштувався за договором про надання юридичних послуг за цивільно-правовим договором до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Виставка-4" (договір від 02.06.2017 року), але у визначений законом термін не повідомив орган Пенсійного фонду про своє працевлаштування. З огляду на вказане Житомирським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято розпорядження №1175/05 від 07.11.2017 про відрахування з пенсії ОСОБА_2 3473,97 грн. у зв'язку із встановленням факту працевлаштування позивача з 02.06.2017 по 30.09.2017 шляхом здійснення утримування переплати в розмірі 20% до повного погашення (а.с. 87)

Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Відповідно до ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до п.3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Згідно ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що лише у випадку, коли суми пенсії виплачені надміру з підстав зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, така сума пенсії стягується з пенсіонера та відповідні відрахування провадяться на підставі рішення органу, що призначає пенсію, в розмірі не більше 20% пенсії.

Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що при настанні обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, остання зобовязана протягом визначеного строку повідомити орган пенсійного фонду про такі обставини. У разі невиконання такого обовязку, що призвело до надмірної виплати пенсії, такі кошти можуть, в тому числі, стягуватися на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду.

Оскільки ОСОБА_2 у встановлений законом строк не повідомив пенсійний фонд про своє працевлаштування (період з 02.06.2018 року по 30.09.2017 року), судова колегія дійшла висновку, що невиконання позивачем вказаних вимог є зловживанням з його боку, яке призвело до нарахування й виплати йому пенсії у більшому, ніж передбачений законом, розмірі, а відтак, оскаржуване рішення суб'єкту владних повноважень про утримання надміру виплачених сум пенсії є законним та обґрунтованим.

Щодо доводів скаржника про протиправність обмеження розміру пенсії (85%), що встановлене Законом України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, колегія суддів зазначає.

Згідно змін, внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" з 01.01.2017 доку до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" тимчасово, у період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року:

- особам (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються;

- у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо підвищення пенсій" з 01.10.2017 року поновлена виплата пенсій працюючим пенсіонерам у повному обсязі, тобто скасовано 15% зниження пенсій працюючим пенсіонерам.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника, що вказані обмеження не стосуються осіб, які вийшли на пенсію за Законом України "Про прокуратуру"№1789-ХІІ, адже відповідно до Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" його положення та обмеження застосовуються до пенсій, призначених спеціальними законами, зокрема, Закону України "Про прокуратуру".

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності повноважень щодо самосійного стягнення пенсійним органом з пенсіонера надміру сплачених коштів є безпідставним, адже спростовуються ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких така можливість прямо передбачена законом.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність доводів позивача про незаконність винесеного розпорядження внаслідок недотримання його змісту, форми та підписання його неуповноваженою особою.

Згідно із ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "29" березня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "12" червня 2018 р.