Справа № 804/2703/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2018 року Справа № 804/2703/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника позивача предстаника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна група «Укртехснаб» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування постанови
12.04.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна група «Укртехснаб» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 04.04.2018 року № 13/4.3-4/140, винесену начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_6;
- стягнути з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна група «Укртехснаб» сплачений судовий збір у сумі 5584 грн. 50 коп. шляхом безспірного списання.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.04.2018 року відповідачем було на підставі акту про неможливість інспекційного відвідування від 14.03.2018 року № 13/4.3-4 щодо порушень ТОВ «Торгівельна група «Укртехснаб» та у звязку зі створенням обєктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці, а саме - відсутністю обєкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням, винесено Постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № 13/4.3-4/140 на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗПП України у розмірі 372 300,00 грн.
Позивач зазначає, що про проведення інспекційного відвідування відповідач не повідомив ТОВ «Торгівельна група «Укртехснаб», а через скрутне фінансове становище на товаристві є лише один працівник ТОВ «Торгівельна група «Укртехснаб» - директор ОСОБА_7, який у день самого відвідування знаходився у відрядженні і не перебував за місцезнаходженням товариства, а отже не міг вчинити перешкод у діяльності інспектора праці, а тому застосування штрафу у розмірі 372 300,00 грн. є безпідставним, непропорційним і нерозсудливим.
Таким чином, позивач вважає, що підстав для накладення штрафу у такому розмірі у відповідача не було, а тому просить визнати постанову протиправною та скасувати.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 року відкрито провадження у справі № 804/2703/18 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в судовому засіданні на 03.05.2018 року, у якому розгляд справи було відкладено на 10.05.2018 року.
08.05.2018 року Головне управління державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області подало відзив на позов, яким просило відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що відповідачем було здійснено спробу проведення інспекційного відвідування позивача за його юридичною особою, проте оскільки обєктом відвідування було створено перешкоди у діяльності інспектора праці шляхом відсутності обєкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням, відповідачем 14.03.2018 року було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № 13/4.3-4, який став підставою для складання постанови про притягнення позивача до відповідальності за абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, що й було зроблено оскарженою постановою від 04.04.2017 року № 13/4.3-4/140.
Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовної заяви заперечував у повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.
Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та відзив відповідача, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши представників сторін, судом у справі встановлені такі факти та обставини.
Судом встановлено, що 27.02.2018 року за вих. № 29/4.3-18 направило на адресу позивача запит про надання інформації та копій документів.
Того ж дня, 14.03.2018 року інспектором праці ОСОБА_8 склала акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування № 13/4.3-4, в якому зазначено, що о 13 год 10 хв 14.03.2018 року здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ТОВ «Торгівельна група «Укртехснаб», але інспекційне відвідування неможливо провести у звязку з відсутністю обєкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням.
На підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування № 13/4.3-4 від 14.03.2018 року, уповноваженою посадовою особою відповідача прийнято Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу за № 2344-16/04 відносно позивача, яким призначено розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю на 04.04.2018 року.
Розглядаючи спір по суті, суд виходить з того, що відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 20.09.2007 року № 877-V заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Відповідно до підпункту 5 пункту 6 Положення про Управління Держпраці, Управління Держпраці має право проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління.
16.05.2017 року набув чинності Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).
Порядок № 295 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).
Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів тощо.
Пункт 16 вказаного Порядку передбачає, що у разі створення обєктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності обєкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником обєкта відвідування або іншою уповноваженою особою.
Отже Порядок № 295 встановлює, що факт відсутності обєкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування) є формою створення обєктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування).
Дійсно, абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України передбачає, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини (недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні), при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення
Водночас, суд звертає увагу, що загальні правила застосування відповідальності до субєкта господарювання встановлені частиною 1 цієї статті, згідно якої посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством у випадку, якщо вони винні у порушенні законодавства про працю.
Суд зазначає, що вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння. При цьому формами вини є умисел та необережність.
З матеріалів справи вбачається, що на ТОВ «Торгівельна група «Укртехснаб» працює одна особа директор ОСОБА_7
12.03.2018 року по товариству ТОВ «Торгівельна група «Укртехснаб» видано наказ № 1 про відрядження директора ОСОБА_7 до міста Києва в компанію ТОВ «Гуд Логістік» з 13.03.2018 року по 14.03.2018 року з метою узгодження умов контракту. На підтвердження вказаного відрядження суду надано посвідчення про відрядження № 1, з якого вбачається, що ОСОБА_7 вибув з смт. Солоне 12.03.2018 року та прибув до м. Київ 13.03.2018 року; вибув із м. Київ 14.03.2018 року та прибув до смт. Солоне 15.03.2018 року.
Також в матеріалах справи відсутні докази повідомлення директора ТОВ «Торгівельна група «Укртехснаб» про видання наказу № 119 «Про призначення інспекційного відвідування» та відвідування інспектором вказаного підприємства 14.03.2018 року.
Отже, за таких умов суд доходить висновку, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, встановлений абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, а тому постанов про накладення штрафу є протиправною і такою, що підлягає скасування.
При цьому суд враховує доводи відповідача, що інспектор має право відвідувати обєкт відвідування без попереднього попередження, проте вказана обставина не впливає про наявність або відсутність складу правопорушення у позивача.
Разом з тим, з матеріалів справи суд не вбачає наявного факту не допуску чи протидії посадовим особам Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області під час спроби проведенні інспекційного відвідування з боку позивача чи уповноваженої ним особи, оскільки позивач не був присутній під час проведення вказаних дій, а перебував у відрядженні, що підтверджується наказом (розпорядженням) № 1 від 12.03.2018 року та посвідченням про відрядження № 1, яке містить відмітки про вибуття у відрядження ОСОБА_7 із смт. Солоне - 12.03.2018 року, прибуття до м. Києва 13.03.2018 року, вибуття із м. Києва 14.03.2018 року та прибуття до смт. Солоне 15.03.2018 року та всі необхідні підписи та печатки підприємств.
Також, із наданих відповідачем фотографій не вбачається вчинення активних дій з боку позивача чи уповноваженої ним особи на перешкоджання посадовим особам Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області під час спроби проведенні інспекційного відвідування.
Вищенаведене дає змоги суду прийти до висновку про відсутність належних доказів в справі про встановлення факту не допуску позивачем чи уповноваженою ним особою до проведення інспекційного відвідування, що свідчить про невідповідність оскаржуваної постанови від 14.03.2018 року № 13/4.3-4 фактичним обставинам та положенням ст. 265 КЗпП України в частині визначення виду вчиненого правопорушення, що дає можливість суду позовні вимоги про визнання протиправним та скасування такого акту суб'єкту владних повноважень задовольнити повністю.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на сукупність викладених обставин, постанова № 13/4.3-4 від 14.03.2018 року про застосування штрафних санкцій на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України у розмірі 372300 грн., є протиправною та підлягає скасуванню, а відтак позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна група «Укртехснаб» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 5584,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 817 від 10.04.2018 року, підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 241 - 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна група «Укртехснаб» - задовольнити.
Визнати протиправним і скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами від 04.04.2018 року № 13/4.3-4/140.
Стягнути з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна група «Укртехснаб» судові витрати у розмірі 5584,50 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15 травня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1