Справа № 808/963/18
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 червня 2018 року (14 год.38 хв.)Справа № 808/963/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойко К.О.,

за участю представників:

позивача - Ковальська Я.М., Занкіна Н.О.,

відповідача - Мєхтієва К.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС.НАФТА" (69002, м. Запоріжжя, вул. Крива бухта, 1)

до:Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС.НАФТА" (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача форми "ПС" від 15.09.2017 № , яким до позивача застосовано суму штрафу у розмірі 33 581,09 грн. за платежем "Пальне".

20.03.2018 автоматизованою системою документообігу суду у порядку, визначеному ст. 31 КАС України, для розгляду адміністративної справи № 808/963/18 обрано суддю Прудивуса Олега Васильовича.

Ухвалою суду від 26.03.2018 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Позивачем було усунено недоліки позовної заяви у встановлений строк.

На підставі розпорядження керівника апарату суду №116 від 23.04.2018 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ" адміністративна справа №808/963/18 призначена на повторний автоматизований розподіл у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Прудивуса О.В. у зв'язку з хворобою, що передбачає тривале знаходження у лікарняному закладі.

Справа №80/963/18 автоматизованою системою документообігу суду 23.04.2018 передана на розгляд судді Конишевій О.В.

Ухвалою суду від 24.04.2018 прийнято адміністративну справу до провадження та призначено судове засідання на 21.05.2018.

В судовому засіданні 21.05.2018 оголошено перерву до 04.06.2018.

В судовому засіданні 04.06.2018 представник позивача позов підтримав, зокрема зазначив, що прийняття Акта інвентаризації обсягів залишків пального станом на 01.03.2016 не є тією кінцевою дією, що б давала право платнику податків своєчасно зареєструвати акцизну накладну у відповідності до вимог та строків, встановлених нормами чинного податкового законодавства. Вважає прийняте податкове повідомлення - рішення протиправним, позовну заяву просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, про що подав відзив на позовну заяву, відповідно до яких вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення таким, що прийняте з додержанням вимог діючого законодавства.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 03 серпня 2017 року відповідачем було проведено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю ТРАНС.НАФТА» () з питань своєчасності реєстрації акцизних накладних, внесених платником 19.07.2016 та 15.12.2016 до системи електронного адміністрування реалізації пального.

За результатами перевірки складено акт про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, внесених платниками до системи електронного адміністрування реалізації пального №000243/08-01-40-04/36605198 від 03.08.2017, яким встановлено порушення граничних термінів реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних, чим порушено вимоги п. 231.6 ст. 231 Податкового кодексу України.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № від 15 вересня 2017 року про накладення штрафних санкцій на ТОВ «ТРАНС.НАФТА» в сумі 33 581,09 грн.

Позивач не погоджуючись з висновками акту перевірки направив скаргу до Державної фіскальної служби України про перегляд та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 15 вересня 2017 року.

Рішенням ДФС України від 18.01.2018 №1703/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 15 вересня 2017 року залишене без змін, а скарга - без задоволення.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 15 вересня 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Пунктом 58 розділу І Закону України від 24.12.2015 року № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" з 01.03.2016 року передбачено запровадження системи електронного адміністрування реалізації пального (СЕАРП) та введення акцизної накладної.

Відповідно до пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального.

Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального.

Відповідно до п.п. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 ПК України особа, яка реалізує пальне, є платником акцизного податку.

ТОВ «ТРАНС.НАФТА» відповідно до статутних документів здійснює оптову та роздрібну торгівлю паливом та зареєстроване в установленому порядку платником акцизного податку.

Відповідно до п.9 підрозділу 5 Перехідних положень Податкового кодексу України протягом 20 календарних днів, починаючи з 1 березня 2016 року, платник податку зобов'язаний подати контролюючому органу акт проведення інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 1 березня 2016 року із зазначенням адрес об'єктів, на яких зберігаються відповідні обсяги залишків пального, перелік резервуарів, в яких зберігаються обсяги залишку пального, їх технічних параметрів (фізична місткість, що відповідає технічним паспортам), правовстановлюючих документів на відповідні об'єкти та документів, що засвідчують правові підстави експлуатації таких об'єктів. Зазначені у такому акті інвентаризації обсяги залишку пального контролюючий орган враховує у формулі, визначеній пунктом 232.3 статті 232 цього Кодексу, як обсяг, на який платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування в системі електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно до п.31 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 року № 113 протягом 20 календарних днів починаючи з 1 березня 2016 року платник податку зобов'язаний подати до контролюючого органу акт проведення інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 1 березня 2016 року

Відповідно до п. 9 підрозділу 5 Перехідних положень Податкового кодексу України форма акта проведення інвентаризації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Наказом Міністерства фінансів України від 25 лютого 2016 року № 219, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.0.2016 року за № 377/28507 "Про затвердження форми Акта інвентаризації обсягів залишку пального та Порядку його заповнення та подання" затверджено форму акта проведення інвентаризації обсягів залишку пального.

Відповідно до п. 2 розділу І вказаного Порядку заповнення та подання Акта інвентаризації обсягів залишку пального, акт складається особою, що здійснює реалізацію пального та яка згідно з підпунктом 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 розділу VI Кодексу зареєстрована платником акцизного податку (далі - платник податку) щодо обсягів залишку пального отриманого від інших суб'єктів господарювання (складається особою, що здійснює реалізацію пального, в тому числі виробником та імпортером).

Згідно до п.2 розділу ІІІ Порядку заповнення та подання Акта інвентаризації обсягів залишку пального, підтвердженням прийняття контролюючим органом Акта є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається платнику податку протягом операційного дня.

Датою та часом подання Акта в електронному вигляді до контролюючого органу є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надісланий Акт сформовано з порушенням вимог, передбачених цим Порядком, протягом операційного дня платнику податку надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про відмову у прийнятті в електронному вигляді із зазначенням причин. У такому випадку платник податку зобов'язаний усунути відповідні недоліки та повторно подати Акт.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або відмову в прийнятті Акта, такий Акт вважається прийнятим контролюючим органом.

Станом на 01.03.2016 позивачем був складений акт інвентаризації залишків пального та направлений в установленому порядку до контролюючого органу, що підтверджується квитанцією №2 від 19.03.2016 за реєстраційним номером . Акт інвентаризації позивача був прийнятий без зауважень. Однак в супереч нормативним актам залишки пального не були зараховані відповідачем на облікові картки позивача.

Відповідно до п. 232.1 ст. 232 ПК України система електронного адміністрування реалізації пального забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (серед іншого): обсягу залишку пального, на який платники податку мають право зареєструвати акцизні накладні та розрахунки коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Відповідно до Порядку електронного адміністрування реалізації пального, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 року № 113, ДФС веде автоматичний облік за допомогою СЕАРП у розрізі платників податку та автоматично відкриває платникам податку облікові картки, в яких автоматично обліковуються (серед іншого): обсяги залишків пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД, в межах яких платники податку мають право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Зазначені в акті інвентаризації обсяги залишку пального у розрізі кодів згідно з УКТЗЕД одноразово збільшують показник (УАНакл) за відповідними кодами згідно з УКТЗЕД як обсяг, на який платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних (п.31 Постанови КМУ №113 від 24.02.2016).

Відповідно до п.9 підрозділу 5 Перехідних положень Податкового кодексу України зазначені у такому акті інвентаризації обсяги залишку пального контролюючий орган враховує у формулі, визначеній пунктом 232.3 статті 232 цього Кодексу, як обсяг, на який платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування в системі електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно до п.9 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру акцизних накладних» № 114 від 24.02.2016 року причиною неприйняття акцизної накладної/розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі є (серед іншого):

- порушення вимог щодо наявності обсягу пального, обчисленого відповідно до пункту 232.3 статті 232 Податкового кодексу України (після завершення перехідного періоду).

Тобто, для реєстрації акцизної накладної потрібна наявність інформації про пальне в СЕАРП.

Відповідно до п.12 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру акцизних накладних» № 144 від 24.02.2016 року з метою отримання інформації, що міститься в Реєстрі, платник акцизного податку складає запит за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення в електронному вигляді у встановленому форматі (стандарті).

З метою реєстрації акцизних накладних, в тому числі за спірний період, ТОВ «ТРАНС.НАФТА» робило запити стосовно залишків пального на обліковій картці платника акцизного податку. Як вбачається з даних СЕАРП: «Реєстр операцій обсягів пального» Позивач не мав змоги своєчасно зареєструвати акцизні накладні, що стали предметом камеральної перевірки, в зв'язку з недостатністю обсягів залишків пального на обліковій картці, оскільки ні після 20 березня 2016 року, ні по теперішній час залишки пального так і не були зараховані на облікову картку Позивача в системі електронного адміністрування реалізації пального.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що першочерговою умовою для реєстрації акцизних накладних є необхідність внесення контролюючим органом даних (обсягів залишків пального) з Акта інвентаризації, і лише після цього можливою стає реєстрації акцизних накладних на відповідну кількість пального.

Відпуск підакцизних товарів суб'єктами господарювання за договорами поставки узгоджується з приписами абз.1 пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, якою встановлено, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - це будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Таким чином, при наявності договорів поставок з суб'єктами господарювання контрагенти (постачальники) ТОВ «ТРАНС.НАФТА» реєструють акцизні накладні на поставлений товар.

Тому, в подальшому Позивач мав змогу реєструвати акцизні накладні не за рахунок залишків, які вказані в Акті інвентаризації, а за рахунок провадження господарської діяльності з контрагентами і з реєстрацією інформації про придбане пальне в СЕАРП.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач неодноразово звертався з листами до органів ДФС всіх рівнів щодо внесення залишків обсягів пального на облікову картку ТОВ «ТРАНС.НАФТА». Однак, як зазначив в судовому засіданні представник позивача питання до цього часу не вирішене.

У своїх листах-відповідях Державна фіскальна служба України зазначає, що за результатами фактичної перевірки Товариства (Акт Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 13.09.2016 №000080/08-29-40/36605198 з питання перевірки даних обсягів пального, які зазначені в Акті інвентаризації обсягів залишку пального вх. 19.03.2016 реєстр. № ) не підтверджено залишки пального, заявлені Товариством в Акті. З огляду на те, що за результатами перевірки встановлено невідповідність обсягів залишку пального, зазначеного у Акті інвентаризації обсягів залишку пального вх. 19.03.2016 реєстр № , фактичним даним та/або даним бухгалтерського обліку Товариства, контролюючим органом відповідно до п. 9 підрозділу 5 розділу ХХ Кодексу здійснено відповідні коригування в СЕАРП на підставі даних акта перевірки.

Суд не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

З посиланням на норми пп.16.1.5. п. 15.1, пп.20.1.2 п. 20.1 ст. 20, п.9 підрозділу 5 Перехідних положень Податкового кодексу України контролюючий орган направив Позивачу запит від 15.08.2016 року №277/10/08-26-1201 «Про надання інформації», яким просив надати інформацію (пояснення) та її документальне підтвердження щодо залишків пального, зазначених у акті інвентаризації.

Позивач у своєму листі №207 від 30.08.2016 року повідомив контролюючий орган про те, що вказаний запит не відповідає вимогам Податкового кодексу України та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1245, що позбавляло Позивача обов'язку його виконувати.

Позивачем були отримані направлення на перевірку №247 та 248 від 01.09.2016 року, видані на підставі наказу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції №471 від 31.08.2016 року «Про проведення фактичної перевірки» на підставі пункту 9 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та пп. 80.2.5 п.80.2 статті 80 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Того ж дня (02.09.2016 року) Позивач направив до контролюючого органу повідомлення №215 про недопущення посадових (службових) осіб до проведення фактичної перевірки з правовим обґрунтуванням такого недопущення.

05.09.2016 року наказом №483 були внесені зміни до наказу від 31.08.2016 року №471 «Про проведення фактичної перевірки». Однак, зазначеним наказом не в повній мірі були усунуті порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки, що відповідно до приписів п.81.1 ст.81 ПК України є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Як визначив ВСУ, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Таким правом скористався Позивач, про що повідомив контролюючий орган (повідомлення про недопущення посадових (службових) осіб до проведення фактичної перевірки №223 від 08.09.2016 року та №224 від 09.09.2016 року).

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Таким чином, посадові особи контролюючого органу повинні були скласти відповідний акт недопуску. Однак, перевіряючими акт в порядку п. 81.2. ст. 81 Податкового кодексу України складено не було.

Однак, посадові особи контролюючого органу склали акт про відмову позивача в отриманні направлень на перевірку та в зв'язку з цим приступили до фактичної перевірки. За результатами фактичної перевірки відповідачем було складено Акт фактичної перевірки від 13.09.2016 року №000080/08-29-40/36605198, яким встановлено наступні порушення:

-не підтверджено відображені ТОВ «ТРАНС.НАФТА» (код 36605198) інвентаризаційні залишки пального, зазначені у акті інвентаризації обсягів залишку пального на початок дня 01.03.2016 року

- залишки пального заявлені платником акцизного податку ТОВ «Транс.Нафта» в акті інвентаризації від 19.03.2016 (реєстраційний номер ) підлягають коригуванню (зменшенню) на зазначені відхилення в СЕАРП.

У відповідності до пункту 86.7 статті 87 Податкового кодексу України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу.

Позивач направив свої заперечення №279 від 20.10.2016 на акт фактичної перевірки. Однак, з відповіді контролюючого органу №8206/08-29-40 від 27.10.2016 року на заперечення Позивача вбачаються ті ж самі висновки, що й з самого акту фактичної перевірки.

Відповідно до п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Порядок проведення фактичної перевірки передбачений ст. 80 Податкового кодексу України.

Законодавством чітко визначено, що для призначення фактичної перевірки необхідні відповідні підстави, перелік яких є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно наказу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції №471 від 31.08.2016 року фактична перевірка ТОВ «ТРАНС.НАФТА» було призначена керуючись п. 9 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та пп. 80.2.5 п.80.2 статті 80 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Як вбачається з направлень на перевірки № 247 та №248 від 01.09.2016 року підставою для проведення фактичної перевірки позивача визначено п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України та п. 9 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Положеннями п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка може проводитися у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

При цьому, контролюючим органом жодним чином не підтверджено отримання у встановленому законом порядку інформації про порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині здійснення функцій, визначених законодавством зокрема у сфері зберігання і обліку пального.

Відповідно до положень п.9 підрозділу 5 розділу ХХ "Перехідних положень" ПК України дані акта проведення інвентаризації обсягів залишку пального можуть бути перевірені контролюючим органом у встановленому порядку протягом шести календарних місяців із дня його подання. При встановленні за результатами перевірки невідповідності обсягів пального, зазначених у акті інвентаризації, фактичним даним та/або даним бухгалтерського обліку підприємства контролюючий орган здійснює відповідні коригування в Єдиному реєстрі електронних акцизних накладних на підставі даних акта перевірки.

По-перше, в зазначеній нормі ПК України не йдеться про проведення саме фактичної перевірки. По-друге, як вже зазначалось, перелік підстав для проведення фактичної перевірки, визначений ст. 80 ПК України, є вичерпним.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про безпідставність здійснення коригування в Єдиному реєстрі електронних акцизних накладних на підставі даних акту таких перевірки.

Право контролюючого органу перевірити дані акта інвентаризації обсягів залишку пального протягом шести календарних місяців із дня його подання.

Пунктом 3 наказу Міністерства фінансів України від 25.02.2016 року № 219 «Про затвердження форми актів інвентаризації обсягів залишку пального та Порядку його заповнення та подання» визначено, що інвентаризація обсягів залишків пального здійснюється відповідно до Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 13 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 вересня 2008 року за № 805/15496.

Положення від 02.09.2014 року № 879 застосовується юридичними особами, створеними відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також представництвами іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства).

Відповідно до перелічених вище нормативних актів, інвентаризація - це один із елементів стандартів бухгалтерського обліку, з допомогою якого забезпечується достовірність облікових даних, зокрема наявності і вартості товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів в касах, на розрахунковому та інших рахунках, дебіторів та кредиторів, і інших засобів, відбитих в статтях балансу. Інвентаризація представляє собою перевірку і документальне підтвердження наявності матеріальних цінностей підприємств. Основною ціллю інвентаризації є виявити фактичну наявність ТМЦ, коштів і привести дані обліку у відповідність з фактичною наявністю запасів.

При цьому, відповідно до п. 7 Розділу 1 Положення від 02.09.2014 року № 879 проведення інвентаризації є обов'язковим, зокрема, за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. У цих випадках інвентаризація має розпочатися у термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цих органів, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа.

Згідно з пп. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки. У разі відмови платника податків (його посадових осіб або осіб, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню, патентуванню та/або сертифікації) від проведення такої інвентаризації або ненадання для перевірки документів, їх копій (за умови наявності таких документів) застосовуються заходи, передбачені статтею 94 цього Кодексу.

Згідно з п. 7 Розділу 2 Положення наявність активів при інвентаризації встановлюється шляхом обов'язкового підрахунку, зважування, обміру. Переважування, обмір, підрахунок проводяться у порядку розміщення активів у приміщенні, де вони зберігаються. Визначення ваги (обсягу) навалочних матеріалів може проводитися на основі обмірів і технічних розрахунків. Акти обмірів і розрахунки додаються до інвентаризаційних описів.

Відповідно до п. 1 Розділу 5 Положення висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобов'язань і даними бухгалтерського обліку, які наводяться в звіряльних відомостях, та пропозиції щодо їх врегулювання відображаються інвентаризаційною комісією у протоколі, що складається після закінчення інвентаризації і передається на розгляд та затвердження керівнику підприємства. У протоколі наводяться: причини нестач, втрат, лишків, а також пропозиції щодо заліку внаслідок пересортиці, списання нестач в межах норм природного убутку, а також понаднормових нестач і втрат від псування цінностей із зазначенням причин та вжитих заходів щодо запобігання таким втратам і нестачам. Підприємства можуть додавати до протоколів іншу інформацію, що є суттєвою для прийняття рішень щодо визнання і оцінки активів і зобов'язань та розкриття відповідної інформації у фінансовій звітності.

Отже, наявність або відсутність активів встановлюється шляхом обов'язкового підрахунку, зважування, обміру.

Виходячи із зазначеного, вбачається, що перевірка залишків пального, зазначених Позивачем в Акті інвентаризації можлива лише за наявності належним чином оформленого наказу на проведення перевірки, з обов'язковим зазначенням підстави її проведення, та шляхом перевірки (вимірювання) залишків пального в розрізі УКТЗЕД по кожному об'єкту Позивача одночасно та співставлення їх з даними бухгалтерського обліку.

При цьому, ані в наказі від 05.09.2016 року №483, ані в наказі №471 від 31.08.2016 року, взагалі не зазначено адреси проведення перевірки Позивача, чим порушено вимоги п.81.1. ст.81 ПК України.

Так, відповідно до п.81.1. ст.81 ПК України в копії наказу про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим.

Таким чином, призначення контролюючим органом перевірки даних акту інвентаризації залишків пального ТОВ «ТРАНС.НАФТА» в межах фактичної перевірки згідно наказу №471 від 31.08.2016 року зі змінами, внесеними наказом від 05.09.2016 року №483, є протиправним, оскільки не дає змогу зробити повну інвентаризацію всіх залишків пального.

Суд зазначає, що матеріали фактичної перевірки не містять інформації щодо адреси, за якою (якими) проводилась перевірка, запитів посадових осіб контролюючих органів до платника податків про надання документів, а також вимог про проведення інвентаризації (зняття залишків пального).

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зроблені контролюючим органом в акті фактичної перевірки висновки про не підтвердження Позивачем обсягів залишків пального, зазначених у акті інвентаризації обсягів залишку пального на початок дня 01.03.2016 року, є необґрунтованим та безпідставним, у зв'язку з чим коригування в Єдиному реєстрі електронних акцизних накладних залишків пального в бік зменшення на обсяги, відображені в акті інвентаризації станом на 01.03.2016 року, є протиправним.

Суд вважає за необхідне зазначити, що прийняття Акта інвентаризації обсягів залишків пального станом на 01.03.2016 не є тією кінцевою дією, що б давала право платнику податків своєчасно зареєструвати акцизну накладну у відповідності до вимог та строків, встановлених нормами чинного податкового законодавства.

Адже, дані Акта інвентаризації обсягів залишків пального станом на 01.03.2016 повинні бути враховані (внесені, введені) контролюючим органом на облікову картку платника податків, а вже потім (за наявності правових підстав) є право на проведення коригування таких даних. Таким чином, позивачем були вжиті всі заходи щодо належно виконання своїх обов'язків, однак в силу бездіяльності відповідача позивач був позбавлений можливості своєчасного виконання своїх обов'язків, тому суд не вбачає правових підстав для відмови позивачу у позові.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС.НАФТА" (69002, м. Запоріжжя, вул. Крива бухта, 1, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області форми "ПС" від 15.09.2017 № , яким до позивача застосовано суму штрафу у розмірі 33 581,09 грн. за платежем "Пальне".

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС.НАФТА" (69002, м. Запоріжжя, вул. Крива бухта, 1, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 13.06.2018.

Суддя О.В.Конишева