Справа № 207/2550/17
Суддя: Тюлюнова В. Г.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 207/2550/17
№ 2-а/207/31/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тюлюнової В.Г.

при секретарі Куцевол Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам'янське Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Південного району Кам?янської міської ради та Управління соціальної політики Камянської міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати протиправними дії управління соціального захисту населення адміністрації Південного району Кам'янської міської ради щодо не призначення та відмови ОСОБА_1 у наданні щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 01.03.2017 року; зобов'язати Управління соціального захисту населення адміністрації Південного району Кам'янської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 01.03.2017 року; скасувати рішення міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Камянської міської ради, яка підпорядкована департаменту охорони здоровя та соціальної політики Камянської міської ради, від 21 квітня 2017 року в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг; зобов'язати міську комісію з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Камянської міської ради прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 01.03.2017 року; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень з Управління соціального захисту населення адміністрації Південного району Камянської міської ради на її користь сплачений судовий збір в сумі 640 ( шістсот сорок) грн.

Ухвалою суду від 22 вересня 2017 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

Ухвалою суду від 27 листопада 2017 року було змінено Відповідача 2 правонаступником у справі, а саме: департамент охорони здоров'я та соціальної політики Кам'янської міської на управління соціальної політики Камянської міської ради.

В обґрунтування позову позивачка вказує, що у липні 2014 року, у зв'язку із проведенням антитерористичної операції у Донецькій області, вона разом з дітьми була вимушена переміститися з м. Донецьк до м.Камянське (Дніпродзержинськ), де її родина Департаментом охорони здоровя та соціального захисту Дніпродзержинської міської ради була взята на облік, як внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території або районів проведення АТО, про що була видана відповідна довідка № 3694 від 30.06.2015 року. Вперше із заявою про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам вона звернулася 15.09.2015 року до УСЗН Заводського району м.Камянське, вказавши в заяві себе, як уповноваженого представника сімї, та двох своїх неповнолітніх дітей. Рішенням УСЗН Заводського району від 23.09.2015 року було призначено адресну допомогу. Допомогу вона отримувала з 15.09.2015 по 14.01.2016 року Надалі виплати їй були припинені, оскільки позивач не змогла протягом зазначеного періоду влаштуватися на роботу, в тому числі за допомогою Центру зайнятості. З 04.12.2015 року по 05.12. 2016 року позивач перебувала на обліку у Камянському міському центрі зайнятості, як безробітна особа. В липні 2016 року позивач змінила адресу проживання та з 26.07.2016 року перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Південного району Камянської міської ради. Рішенням управління соціального захисту населення адміністрації Південного району від 19.08.2016 року допомогу було призначено на двох її дітей за період з 01.09.2016 по 28.02.2017 року. З 14 лютого 2017 року вона була офіційно працевлаштована до адміністрації Південного району Камянської міської ради. Про факт працевлаштування позивач повідомила працівників управління соціального захисту населення адміністрації Південного району. Також цей факт був публічно відомий працівникам УСЗН адміністрації Південного району, так як позивач влаштувалася до адміністрації Південного району. 01.03.2017 року позивач звернулася із заявою про призначення адресної допомоги на наступний шестимісячний строк, та в заяві повідомила про наявність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а саме: про факт її працевлаштування. Додатково позивачем було написано заяву про призначення соціальних виплат як особі, в якої змінився статус з працездатної не працевлаштованої (безробітної) особи на працездатну офіційно працевлаштовану особу. У квітні 2017 року позивач звернулася до управління соціального захисту населення адміністрації Південного району, щоб дізнатися про призначення адресної допомоги, проте їй було усно повідомлено, що заяву про призначення саме позивачці адресної допомоги управління соціального захисту населення адміністрації Південного району не розглядало, так як заява особи, якій допомога вже призначалася раніше та була припинена, в подальшому не розглядається та грошова допомога на наступний строк не призначається. Додатково позивачу було рекомендовано звернутися до департаменту охорони здоровя та соціальної політики Камянської міської ради стосовно питання призначення адресної допомоги.

12.04.2017 року позивач звернулася до Департаменту охорони здоровя та соціальної політики Камянської міської ради, де їй було повідомлено, що 23.03.2017 року її справа розглядалася на комісії, але стосовно виплати адресної допомоги на користь дітей. Стосовно позивача питання призначення адресної допомоги не розглядалося. 12.04.2017 року в Департаменті охорони здоровя та соціальної політики Камянської міської ради позивач повторно написала заяву про розгляд питання стосовно призначення адресної допомоги та просила бути присутньою на засіданні комісії з питань призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам.

29.05.2017 позивач вдруге звернулася до Департаменту охорони здоровя та соціальної політики Камянської міської ради з запитом про надання відповіді щодо розгляду її заяви та призначення виплат адресної допомоги. 22.06.2017 року Департамент охорони здоровя та соціальної політики Камянської міської ради повідомив позивача про відмову в призначенні адресної допомоги на підставі рішення міської комісії з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 21.04.2017 року. Оскільки у позивача були сумніви стосовно розгляду її первинної заяви від 01.03.2017 року на засіданні міської комісії від 23.03.2017 року, то 29.06.2017 року вона звернулася до Департаменту з проханням надіслати на її адресу копії рішення Комісії від 23.03.2017, копії додатків до протоколу Комісії, та копії подання управління соціального захисту населення адміністрації Південного району.

20.07.2017 позивач отримала відповідь Департаменту, до якої було додано копії документів, та повідомлялося, що її заяву від 01.03.2017 року начебто розглядали 16.03.2017 року на засіданні міської комісії, де було прийняте рішення - відтермінувати розгляд справи ОСОБА_1 для уточнення даних.

07.07.2017 року позивач звернулася із заявою до УСЗН адміністрації Південного району з проханням надати остаточну відповідь щодо розгляду її заяви від 01.03.2017 року та повідомити про прийняте рішення.

03.08.2017 УСЗН адміністрації Південного району повідомило позивача, посилаючись на п.п. 3,7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що питання призначення їй адресної допомоги розглянуто комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам 23.03.2017, але яке саме було прийнято рішення, зокрема - про відмову в призначенні адресної допомоги на засіданні комісії від 21.04.2017року чи відтермінування розгляду заяви на засіданні комісії від 16.03.2017 року, в листі не повідомлялося.

Позивач вважає, що не призначення їй щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг є безпідставним. В обґрунтування позовних вимог посилається на п. 2 та 3 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505. Зазначає, що вона зверталася 01.03.2017 року до відповідача з заявою не про поновлення адресної допомоги, виплата якої була припинена, а про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на наступний шестимісячний строк, що підтверджується позначенням в її заяві інформації стосовно позивача як працюючої особи, тому посилання відповідачів на порушення пунктів 7,12 Порядку є неправомірним та безпідставним. Вважає, що Рішення міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам , заступником голови якої був заступник директора департаменту охорони здоровя та соціальної політики Камянської міської ради, були прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки до переліку видів рішень, які мають бути прийняті уповноваженим органом, такого рішення, як «відтермінування» призначення в переліку не існує. Крім того, підтверджень та письмових доказів того, що її заяву розглядали на 23.03.2017 року на засіданні комісії, не існує, тому вважає, що її заява була вперше розглянута лише 21.04.2017 року, чим суттєво було порушені строки розгляду, які суперечать нормам Постанови № 505 та Постанови № 365, у звязку з чим рішенні міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 21.04.2017 року підлягає скасуванню. Також Позивач звертає увагу, що всупереч змісту її заяви від 12.04.2017р., в якій вона просила бути присутньою на засіданні комісії, вона не була запрошена та присутня на засіданні комісії з питань призначення адресної допомоги.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні надала пояснення, зазначивши, що 01.03.2017 року під час прийняття заяви та документів працівником УСЗН Південного району було перевірено правильність заповнення заяви та повнота наданих документів, що підтверджують її право на отримання зазначеної допомоги та жодних зауважень стосовно документів не зазначено. Окрім цього, в заяві вона повідомила про наявність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а саме: про факт її працевлаштування, та додала копію трудової книжки. До того ж, Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщених особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не містить заборони на призначення виплат внутрішньо переміщеній особі, яка працевлаштувалася після періоду безробіття, тобто змінила свій статус на працевлаштовану особу. Вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні допомоги наведений в пункті 6 Порядку, позивач під вказаний перелік не підпадає. Також позивач посилається на те, що вказаний Порядок не містить заборони приймати документи від внутрішньо переміщеної особи, розглядати та призначати допомогу на наступний шестимісячний строк, оскільки в неї суттєво змінилися обставини, що впливають на призначення адресної допомоги. Позивач вказує на те, що ні управління соціального захисту населення адміністрації Південного району, ні департамент охорони здоровя та соціальної політики Камянської міської ради не повідомили її письмово у встановлений законом строк про відмову в призначенні адресної допомоги. Про відмову позивачу стало відомо лише після самостійного звернення до управління соціального захисту населення адміністрації Південного району та департаменту охорони здоровя та соціальної політики Камянської міської ради. Позивач посилається на те, що на засіданні комісії 23.03.2017 року розглядалося питання призначення та продовження виплати тільки на користь її дітей, на її користь питання призначення адресної допомоги не розглядалося, про що свідчить відповідне рішення комісії з питань призначення соціальної допомоги. Крім того, позивач посилається на те, що на момент її первинного звернення до Відповідача 2, їй не повідомлялось жодним чином про наявність рішення міської комісії з питань призначення соціальної допомоги від 16.03.2017 року, яким розгляд призначення їй адресною допомоги було відтерміновано, оскільки в подальшому, а саме 23.03.2017 року, міська комісія не розглядала питання щодо призначення або відмови в призначенні адресної допомоги позивачці. Позивач зазначає, що у рішенні Комісії № 43 від 21.04.2017 року повідомляється, що їй була припинена виплата адресної допомоги з 15.01.2016, але не вказано жодну із підстав, які перелічені у п.12 цього Порядку. Тобто, її заява була розглянута, але відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. №505, без урахування діючого порядку відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №365. З п. 12 Порядку вбачається, що вказаним пунктом регулюються умови припинення призначеної грошової допомоги та умови поновлення виплат допомоги, яка була раніше призначена, але їй виплата адресної допомоги була припинена не з зазначених у п.12 Порядку підстав. Позивач вказує на те, що 01.03.2017 року вона зверталася до УСЗН с заявою не про поновлення адресної допомоги, виплата якої була припинена, а про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам. Також позивач зазначає, що згідно абз.3 пункту 7 Порядку соціальні служби повинні контролювати періоди працевлаштування працездатних осіб, так як зміна статусу особи з працездатної непрацевлаштованої особи на працездатну працевлаштовану особу впливає на виникнення права та підстав для отримання адресної допомоги, але стосовно неї ніяких запитів до центру зайнятості УСЗН Південного району не здійснювало. Стосовно посилання УСЗН адміністрації Південного району в запереченні про надання позивачкою недостовірної інформації, яка б могла вплинути на підстави призначення адресної допомоги, позивач зазначає, що викладена інформація не відповідає дійсності, оскільки ця інформація не стосуються предмету доказування в адміністративному процесі та носить характер цивільних правовідносин.

Представник відповідача 1 направив до суду письмові заперечення, в яких заперечував проти задоволення позову, мотивуючи тим, що п.3 Порядку передбачається , що особам працездатного віку, яким грошова допомога припинена відповідно до п. 7 цього ж Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається. Так, ОСОБА_1, зверталася до УСЗН Заводського району та отримувала грошову допомогу на неї та двох дітей у таких розмірах: з 15.09.2015 по 14.11.2015 2210 грн. щомісячно; з 15.11.2015 по 14.01.2016 1989 грн. щомісячно. У звязку з не працевлаштуванням позивача розмір допомоги на наступні 2 місяці з 15.11.2015 року на неї зменшено на 50%, та враховуючи, що позивач протягом чотирьох місяців з дня призначення допомоги не працевлаштувалася, управлінням з 15.01.2016 року припинено виплату допомоги на позивача. Отже відбулося припинення виплати відповідно до п. 7 Порядку № 505. Рішенням УСЗН адміністрації Південного району від 31.03.2017 року допомогу на сімю ОСОБА_1 подовжено з 01.03.2017 по 31.08.2017 в розмірі 884 грн. щомісячно на ОСОБА_3 В рішенні також зазначено, що до складу сімї входять: ОСОБА_1 не включений до розрахунку відповідно до Постанови КМУ № 212 від 31.03.2015. ОСОБА_4 знятий з оплати з 30.09.2016. Крім того, УСЗН Південного району зазначає, що 21.04.2017 на засіданні комісії з призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (Протокол № 43 від 21.04.2017) за заявою ОСОБА_1 повторно було розглянуто питання призначення адресної допомоги, у звязку з її працевлаштуванням. Враховуючи вимоги п.3,7 Порядку, комісією було прийнято рішення відмовити в призначенні адресної допомоги заявниці.

Також представник УСЗН адміністрації Південного району посилався на зміни, які були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 13 вересня 2017 р. № 689 до Порядку 505, а саме до п.3 «Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається».

Представник Відповідача 2 у судовому засіданні також заперечував проти задоволення адміністративного позову ОСОБА_1, посилаючись на зміни від 13 вересня 2017 р. до Порядку 505.

Суд, вислухавши позивачку, її представника, представників відповідачів, та дослідивши письмові докази у справі, аналізуючи наведені правові норми, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 разом з двома своїми дітьми - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується довідками про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції № 3694 від 30.06.2015 року, № 3694.1 від 08.07.2016 та № 3694.2 від 08.07.2016 року.

Згідно наданих суду матеріалів, позивачка з 15.09.2015 року перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам'янської міської ради і отримувала щомісячну адресну допомогу переміщеним особам на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, разом з двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у таких розмірах:

з 15.09.2015 по 14.11.2015 2210 грн. щомісячно;

з 15.11.2015 по 14.01.2016 1989 грн. щомісячно;

з 15.01.2016 по 14.03.2016 1768 грн. щомісячно. з 15.09.2015 року по 14.11.2015 року у розмірі 442 грн. щомісяця. Протягом двох місяців з дня призначення виплати позивач не працевлаштувалася, тому розмір допомоги було зменшено на 50 відсотків. З 15.11.2015 року по 14.01.2016 року допомогу було отримано у розмірі 221 грн. щомісяця.

Адресну допомогу позивач отримувала з 15.09.2015 року по січень 2016 року в УСЗН Заводського району Камянської міської ради. Надалі виплати були припинені оскільки вона не влаштуватися на роботу, в тому числі за допомогою Центру зайнятості, після чого виплата адресної допомоги позивачу не призначалася.

З 04.12.2015 року по 05.12. 2016 року позивачка перебувала на обліку у Камянському міському центрі зайнятості, що підтверджується довідкою центру зайнятості, дослідженою при судовому розгляді.

У липні 2016 року сімя позивача змінила адресу проживання та отримала нові довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з тимчасово окупованої території або районів проведення АТО на себе та на двох дітей з зазначенням нової адреси проживання, а саме: м.Камянське, вул.Запорізька, 9/21 згідно копій довідок № 3694 від 30.06.2015 року, № 3694.1 від 08.07.2016 та № 3694.2 від 08.07.2016 року.

26.07.2016 року позивач звернулася до управління соціального захисту населення адміністрації Південного району із заявою про призначення адресної допомоги на користь дітей, так як на момент звернення сама позивачка перебувала у статусі безробітної особи.

Рішенням УСЗН адміністрації Південного району від 19.08.2016 року допомогу було призначено на користь дітей з 01.09.2016 по 28.02.2017 року у розмірі 1768, 00 грн.

14.02.2017 року ОСОБА_1 працевлаштувалася до адміністрації Південного району Камянської міської ради на посаду головного спеціаліста юрисконсульта відділу з правових питань. Даний факт підтверджується копією довідки № 5/821 від 05.07.2017, виданою адміністрацією Південного району Камянської міської ради.

01.03.2017 року позивач звернулася до УСЗН адміністрації Південного району із заявою про призначення адресної допомоги на користь дітей на наступний шестимісячний строк, в заяві повідомила про наявність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а саме: про факт її працевлаштування. Окрім цього, Позивачкою окрема була написана заява про призначення адресної допомоги на її користь, у звязку з офіційним працевлаштуванням.

У квітні 2017 позивачка звернулася до управління соціального захисту населення адміністрації Південного району, щоб дізнатися про призначення адресної допомоги, але їй було усно повідомлено, що заяву про призначення саме їй адресної допомоги управління не розглядало, у звязку з тим, що заява особи, якій допомога вже призначалася раніше та була припинена, в подальшому не розглядається відповідно до пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Позивачці було рекомендовано звернутися до департаменту охорони здоровя та соціальної політики Камянської міської ради стосовно питання призначення адресної допомоги.

12.04.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Департаменту охорони здоровя та соціальної політики Камянської міської ради щодо призначення або не призначення їй щомісячної адресної допомоги, де їй було повідомлено, що 23.03.2017 року її справа розглядалася на комісії, але стосовно виплати адресної допомоги на користь дітей, стосовно позивачки питання призначення адресної допомоги не розглядалося, так як вона вже не має права на отримання даної допомоги, було надано Витяг з протоколу № 39 засідання міської комісії з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 23.03.2017 року. Згідно копії протоколу № 39 від 23.03.2017 року засідання міської комісії з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам було вирішено: « Призначити адресну допомогу на дитину ОСОБА_3, здійснити перерахунок адресної допомоги на дитину ОСОБА_4, у звязку з навчанням дитини у іншому місті, припинити дію довідки від 08.07.2016 № 3694.1».

12.04.2017 року ОСОБА_1 було повторно написано заяву про розгляд питання стосовно призначення саме їй адресної допомоги у звязку з працевлаштуванням, в якій вона також просила бути присутньою на засіданні комісії з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

29.05.2017 позивач вдруге звернулася до Департаменту охорони здоровя та соціальної політики Камянської міської ради з запитом про надання відповіді щодо призначення або не призначення їй щомісячної адресної допомоги.

У листі Департаменту охорони здоровя та соціальної політики Камянської міської ради № 01-3877Ф від 21.06.2017 року повідомлялось, що позивачу було відмовлено в призначенні адресної допомоги на покриття виплат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі рішення міської комісії з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 43 від 21.04.2017 року, посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», оскільки особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цієї постанови, грошова допомога на наступний строк не призначається.

29.06.2017 року позивач звернулася до Департаменту із заявою про надання копії рішення Комісії з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 39 від 23.03.2017 року, копії додатків № 2,3,4 до протоколу Комісії, та копію подання управління соціального захисту населення адміністрації Південного району, в якому йдеться мова про розгляд питання про призначення саме ОСОБА_1 адресної допомоги.

20.07.2017 позивач отримала відповідь Департаменту, з якою вбачалося, що її заяву від 01.03.2017 року про призначення соціальних виплат розглядали 16.03.2017 року на засіданні міської комісії з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за поданням УСЗН адміністрації Південного району від 15.03.2017 року згідно наданого переліку. Рішенням комісії від 16.03.2017 року № 38 було прийняте рішення - «Відтермінувати розгляд справи для уточнення даних та отримання юридичної консультації».

07.07.2017 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до УСЗН адміністрації Південного району з проханням надати письмову відповідь щодо розгляду її заяви від 01.03.2017 року про призначення адресної допомоги саме на її імя.

У листі від 30.07.2017 року № Ф-528 УСЗН адміністрації Південного району повідомляло позивачку, що питання призначення їй адресної допомоги розглянуто комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам 23.03.2017 та посилалося на п.п. 3,7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно копії рішення про призначення допомоги УСЗН адміністрації Південного району від 31.03.2017 року адресну допомогу було призначено на молодшу дитину позивача з 01.03.2017 по 31.08.2017 року у розмірі 884 грн., старша дитина була знята з оплати, ОСОБА_1 допомога не була призначена відповідно до п.7 Порядку № 505. Як вбачається з копії рішення від 31.03.2017, ОСОБА_1 в особовій справі рахується не працюючою особою. Це свідчить про те, що УСЗН не врахувало наявний факт працевлаштування позивача та не взяло до уваги інформацію щодо працевлаштування, вказану в заяві про призначення адресної допомоги, та наданих позивачем документах.

В запереченнях на позов, як на підставу припинення виплати допомоги позивачу, відповідач УСЗН адміністрації Південного району посилався, на те, що позивачу грошова допомога була припинена, тому грошова допомога на наступний строк не призначається, а виплата може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомляє уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на призначення виплати грошової допомоги, що на думку відповідача витікає із положень п. 7 Порядку. Крім цього, УСЗН адміністрації Південного району в запереченні посилається на подання позивачкою недостовірної інформації, яка б могла вплинути на призначення адресної допомоги.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідачів в частині подання позивачкою недостовірної інформації, оскільки на момент звернення із заявою від 01.03.2017 року про призначення адресної допомоги, вона не надавала ніякої недостовірної інформації, яка б могла бути підставою для відмови у призначенні допомоги. Крім цього, суб'єкт владних повноважень, який бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав ; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то, залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін, спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України.

Посилання відповідачів УСЗН адміністрації Південного району та управління соціальної політики Камянської міської ради на п.3, 7 Порядку 505, як на підставу відмови у виплаті допомоги, суд вважає безпідставним з наступних обставин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 вересня 2017 р. № 689 були внесені зміни до Порядку 505, а саме до п.3 «Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається».

До внесення змін, тобто до 13.09.2017, п.3 вказаного Порядку 505 було викладено в такому змісті: «Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається».

Тобто, Порядком, який діяв в редакції на час подачі позивачкою заяви до УСЗН, не було заборонено особам звертатись із заявами про призначення адресної допомоги після того, як вони вже отримували її, а тому у відповідачів підстав для відмови ОСОБА_1 у призначені такої допомоги, з дня відповідного звернення до УСЗН - з 01.03.2017 р., не було.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Конституційний суд України у справі про зворотну дію у часі законів та інших нормативно-правових актів (справа N 1-7/99 9 лютого 1999 року N I-рп/99) постановив рішення, відповідно до якого положення ч.1 ст.58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що вони стосуються лише людини і громадянина (фізичної особи). Тобто, законодавчі та нормативно-правові акти, що пом'якшують чи скасовують відповідальність юридичних осіб, не мають зворотної сили у часі.

У зв'язку з цим, притягнення до відповідальності юридичної особи має здійснюватись відповідно до законодавчих та нормативно-правових актів, що діяли в період здійснення правопорушення, незалежно від подальших змін в законодавстві.

Таким чином, відповідачі повинні керуватися нормами законодавства, які були чинні на момент звернення ОСОБА_1 до УСЗН та на момент прийняття рішення про відмову в призначенні адресної допомоги.

Такої правової позиції також дотримуються національні суди України при вирішення аналогічних спорів, зокрема постанова Чутівського районного суду Полтавської області (справа № 550/797/17, Харківський апеляційний адміністративний суд від 29 січня 2018 р. справа № 550/79717)

Суд також вважає, що відсутність факту розгляду заяви ОСОБА_1, не призначення позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, є протиправним та безпідставним, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно п.п.2,6 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина - інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно п. 2 та 3 Порядку затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам на строк не більше шести місяців. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого орган заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги.

Згідно п.3 Порядку, Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Відповідно до п.7 Порядку, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Тобто, згідно Порядку, грошова допомога не призначається на наступний шестимісячний період, в тому числі особам працездатного віку, які не працевлаштувалися після шестимісячного строку отримання грошової допомоги.

Згідно п.12 Порядку, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Відповідно до змісту пунктів 2, 3, 5, 6 Порядку № 505 вбачається, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи та які не перебувають на відповідному обліку, та не звернулись із заявою, як це передбачено Порядком.

Згідно абз. 3 пункту 7 Порядку - для отримання інформації про періоди реєстрації працездатних членів сімї, яким призначено грошову допомогу, у державній службі зайнятості, Мінсоцполітики щомісяця до 25 числа подає в електронному вигляді перелік таких осіб державній службі зайнятості, яка протягом 10 календарних днів подає Мінсоцполітики інформацію про періоди реєстрації цих осіб як безробітних чи осіб, які шукають роботу, та здійснює контроль за фактом працевлаштування працездатних членів сімї, яким призначено грошову допомогу.

Згідно копії листа Камянського міського центру зайнятості № 1463 від 05.07.2017 року, запитів від соціальних служб стосовно здійснення контролю за працевлаштуванням ОСОБА_1 до центру зайнятості не надходило.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що у разі припинення виплати особі грошової допомоги на підставі п. 7 вищевказаного порядку, така допомога їй не призначається лише на наступний строк. При цьому, чинним законодавством не встановлено заборони на призначення такої допомоги особі в подальшому.

Як встановлено судом, позивач зверталася до відповідача 1 із заявою не про поновлення допомоги, виплата якої була припинена, а про призначення адресної допомоги на свою користь та призначення допомоги на наступний шестимісячний строк на користь своїх неповнолітній дітей, тому посилання відповідача на порушення пункту 7 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 року № 505, є безпідставним.

Суд вважає, що Управління соціального захисту населення адміністрації Південного району при підготовці подання для розгляду справи ОСОБА_1А . на міській комісії з питань призначення адресної допомоги, при ухваленні рішення 31.03.2017 року з посиланням на п. 7 Порядку формально віднеслося до виконання покладених на орган соціального захисту обовязків щодо перевірки та встановлення обставин, які стали б підставою для призначення виплати такої адресної допомоги позивачеві.

Міська комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам , впорядкування діяльності якої здійснює департамент охорони здоровя та соціальної політики Камянської міської ради, приймала рішення 21.04.2017 року про відмову в призначені адресної допомоги ОСОБА_1 з порушенням вимог Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. №505 та без урахування Порядку відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №365.

Відповідно до ст. 19 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесено, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Жоден з відповідачів не надав до суду доказів правомірності винесених рішень та не пояснив причини не розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.03.2017р. про призначення допомоги внутрішньо переміщеним особам.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також Суд приймає до уваги, що факт неповідомлення про розгляд заяви про призначення адресної допомоги від 01.03.2017р. та прийняття відповідного рішення (позитивного чи негативного) було досліджено Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом та підтверджено в судовому засіданні представником Відповідача - 1.

Суд вважає, що відповідач УСЗН адміністрації Південного району Камянської міської ради безпідставно не розглянув та відмовив у призначенні адресної допомоги позивачу як внутрішньо переміщеній особі, відповідач Управління соціальної політики Камянської міської ради, якому підпорядковується міська комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, необґрунтовано відмовив Позивачу у призначенні адресної допомоги, про що прийняв неправомірне рішення № 43 від 21.04.2017.

Правову позицію з приводу визнання дій УСЗН протиправними та зобов'язання вчинити певні дії щодо призначення адресної допомоги вже неодноразово висловлювали суди України при ухваленні рішення на користь внутрішньо перемішених осіб, зокрема, в Єдиному державному реєстрі судових рішень містяться відповідні рішення судів, а саме: постанова Сєвєродонецького міського суду Луганської області (справа № 428/6815/16-а), постанова Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська (справа № 209/1510/17),постанова Краматорського міського суд Донецької області(справа № 234/1636/17),постанова Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області (справа №265/608/17), постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду (справа № 127/5904/17).

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Враховуючи, що судове рішення прийняте на користь позивача, позивачем був сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн., сума судового збору підлягає стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення адміністрації Південного району Кам'янської міської ради.

Суд вважає за необхідне зобов'язати Управління соціального захисту населення адміністрації Південного району Камянської міської ради та Управління соціальної політики Камянської міської ради подати у місячний строк з дня набрання постановою чинності звіт про виконання постанови суду.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 19, 77, 94, ст.121, 243 Кодексу Адміністративного Судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду.

Задовольнити уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Південного району Кам?янської міської ради та Управління соціальної політики Камянської міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення адміністрації Південного району Камянської міської ради щодо непризначення та відмови ОСОБА_1 у наданні щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 01.03.2017 року .

Зобов'язати Управління соціального захисту населення адміністрації Південного району Кам'янської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до її заяви від 01.03.2017 року.

Скасувати рішення міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Камянської міської ради, яка підпорядкована управлінню соціальної політики Камянської міської ради, № 43 від 21 квітня 2017 року в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов'язати міську комісію з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Камянської міської ради, яка підпорядкована управлінню соціальної політики Камянської міської ради, прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за її заявою від 01.03.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень з Управління соціального захисту населення адміністрації Південного району Камянської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 640,00 ( шістсот сорок) грн.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення адміністрації Південного району Камянської міської ради та Управління соціальної політики Камянської міської ради подати до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у місячний строк з дня набрання постановою чинності, звіт про виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя В.Г. Тюлюнова