Справа № 821/1614/17
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/1614/17

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Запорожана Д.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у наданні дозволу ОСОБА_2 про розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,8527 га на території Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства (овочесховище);

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути питання про надання дозволу ОСОБА_2 про розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,8527 га на території Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства (овочесховище).

Обґрунтовуючи свої позивні вимоги ОСОБА_2 зазначив, що неодноразово звертався до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,8527 га на території Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області (овочесховище) для ведення особистого селянського господарства. За результатами розгляду звернень відповідачем відмовлено в наданні такого дозволу посилаючись на те, що використання об'єкту нерухомого майна, а саме овочесховища, передбачене не для задоволення особистих потреб, а сформовано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Судовим рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням ГУ Держгеокадастру у Херсонській області звернулося до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області посилається на те, що об'єкт нерухомого майна, як овочесховище, зазначений у договорі купівлі-продажу, законодавством не визначений серед майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарств На підставі вищевикладеного, на думку апелянта, вказаний об'єкт нерухомого майна є об'єктом комерційного призначення, а таким чином не може використовуватись для задоволення власних потреб. В даному випадку, на думку апелянта, це свідчить про факт оформлення земельної ділянки за нецільовим призначенням, що призведе до порушення норм чинного земельного законодавства України в сфері використання земель сільськогосподарського призначення державної власності. На підставі вищевикладеного, вказана земельна ділянка повинна використовуватись для товарного сільськогосподарського виробництва під об'єктом нерухомого майна на умовах договору оренди.

Відповідно до п. 3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.11.2015 року ОСОБА_2 купив овочесховище, що знаходяться на території Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області майновий комплекс № 5.

14.03.2016 р. за № 02-22/51 Радянська сільська рада Білозерського району Херсонської області звернулась із клопотанням до ГУ Держземагенства у Херсонській області, в якому зазначила, що не заперечує про надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,8527 га за межами населеного пункту.

На земельну ділянку був розроблений та відповідно до розпорядження голови Білозерської державної адміністрації від 07.12.2016 р. № 603 затверджений детальний план території, що відповідає частині 3 статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Позивач звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу про розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,8527 га на території Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства (овочесховище).

Позивач отримав відмову за № М--11341/0-2266/6-16-СГ від 30.11.2016 року у задоволенні заяви, з посиланням на те, що використання обєкту нерухомого майна визначеного вищевказаним договором купівлі-продажу передбачене не для задоволення особистих потреб, а сформовано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На звернення ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,8527 га, що розташована на території Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області листом від 01.06.2017 р. № М--5662/0-1646/6-17 відмовило заявникові в наданні такого дозволу посилаючись як на причину для відмови на те, що об'єкт нерухомого майна сформований для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а не для ведення особистого селянського господарства.

Відмова, викладену в листі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 01.06.2017 р. № 5662/0-1646/6-17, обґрунтована тими ж підставами, що наведені в листі від 30.11.2016 р. № М-11341/0-2266/6-16-СГ.

Не погоджуючись з вищевказаним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено правомірності відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,8527 га на території Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства (овочесховище).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Пунктом 1.4 Класифікатора видів цільового призначення земель (далі - КВЦПЗ), затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548 встановлено, що КВЦПЗ визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об'єктів. Так, До Секції A (код 01) Класифікації "Землі сільськогосподарського призначення" входять такі підрозділи як "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" (Підрозділ 01.01), "для ведення фермерського господарства" (Підрозділ 01.02), "для ведення особистого селянського господарства" (Підрозділ 01.03) та інші.

Чинне законодавство не визначає такого основного цільового призначення як "для ведення фермерського господарства" або "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", або "для ведення особистого селянського господарства". Існує лише таке основне цільове призначення як "землі сільськогосподарського призначення".

Враховуючи вищевказані норми права колегія суддів зазначає, що Земельний кодекс України визначає лише види використання сільськогосподарських земель, які повинні відповідати їх цільовому призначенню, та осіб, які мають право отримати такі землі у власність та у користування.

Частиною першою статті 33 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України врегульовано ст.118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч.7 ст.118 КАС України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, законодавцем передбачено лише єдину виключну підставу для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка полягає у невідповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом з тим, в листах від 30.11.2016 р. та від 01.06.2017 р., як на підставу для відмови, відповідач посилається на те, що вважає нераціональним та недоцільним передачу частини земельного масиву, на якому розміщено овочесховище, що знаходиться на території с Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області, окремо громадянину у власність для ведення особистого селянського господарства.

Отже, з урахуванням наведених вище норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини та обґрунтувань, які стали підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги та вважає повністю правильним висновок суду першої інстанції про те, що ГУ Держгеокадастру у Херсонській області не навело будь-якої доказової бази, затвердженої у встановленому законом порядку, яка б підтверджувала таку нераціональність чи недоцільність відведення, або інформувала б про інше цільове призначення спірної земельної ділянки чи інший порядок її використання та охорони.

Крім того, відповідно до довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 01 січня 2016 року № 0-21-0.20-5/164-17 від 21.04.2017 року земельна ділянка, яка проектується до відведення у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, відноситься до сільськогосподарських земель під господарськими будівлями і дворами та має площу 0,8527 га, що відповідає заявленому виду використання - ведення особистого селянського господарства, а також законодавчо встановленому розміру площі, можливої для її відведення.

Статтею 6 Закону України «Про особисте селянське господарство» встановлено, що до майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, належать земельні ділянки, жилі будинки, господарські будівлі та споруди, сільськогосподарська техніка, інвентар та обладнання, транспортні засоби, сільськогосподарські та свійські тварини і птиця, бджолосім'ї, багаторічні насадження, вироблена сільськогосподарська продукція, продукти її переробки та інше майно, набуте у власність членами господарства в установленому законодавством порядку.

Колегія суддів зазначає, що застосувавши вказану норму Закону України «Про особисте селянське господарство», суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що встановлений даною нормою перелік видів майна, що може використовуватись для ведення особистого селянського господарства, не є вичерпним, в свою чергу, жодною правовою нормою не заборонено використання будівель і споруд овочесховища в особистому селянському господарстві.

Отже, є правильними і висновки в оскаржуваному рішенні суду про те, що наявність на земельній ділянці такої будівлі як овочесховище не тільки не суперечить, а, навпаки, відповідає меті та змісту ведення особистого селянського господарства, оскільки така діяльність пов'язана з виробництвом, переробкою, зберіганням і споживанням сільськогосподарської продукції.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про особисте селянське господарство», що для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Земельні ділянки особистого селянського господарства можуть використовуватися для ведення особистого селянського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про правомірність відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки виходячи із обставин та матеріалів справ, доводів, зазначених відповідачем у відмовах, судом першої інстанції зроблено належним чином обґрунтований висновок про те, що доводи Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області не ґрунтуються на приписах ч.7 ст.118 ЗК України та не відповідають нормам чинного законодавства.

Частиною 1 ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складено 12.06.2018 року.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: О.В. Яковлєв