Справа № 820/559/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/559/18
ОСОБА_1 апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бегунца А.О.

суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 05.03.2018, суддя Єгупенко В.В., вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004, повний текст складено 05.03.18 по справі № 820/559/18

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 обласного військового комісаріату , Міністерства оборони України

про визнання протиправною відмови,скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 обласного військового комісаріату (далі відповідач 1), Міністерства оборони України (далі відповідач 2), в якому просив суд: визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей; скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2, оформлене пунктом 56 протоколу № 4 від 19.01.2018; зобовязати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 у звязку з встановленням йому третьої групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, та надіслати вказане рішення ОСОБА_1 обласному військовому комісаріату для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_2; зобовязати ОСОБА_1 обласний військовий комісаріат повторно направити документи ОСОБА_2 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів Міністерству оборони України.

Рішенням ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 05.03.2018 вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2, оформлене пунктом 56 протоколу № 4 від 19.01.2018. Зобовязано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 у звязку з встановленням йому третьої групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, та надіслання вказаного рішення ОСОБА_1 обласному військовому комісаріату для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_2. Зобовязано ОСОБА_1 обласний військовий комісаріат повторно направити документи ОСОБА_2 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів Міністерству оборони України. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач 2, не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач 2 посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не зявились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у звязку з чим відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів вважає за можливим розглянути справу по суті.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує на те, що постанова суду в частині позовних вимог, які були залишені без задоволення, в апеляційному порядку не оскаржена.

Згідно з ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2, проходив строкову військову службу з 18.10.1983 по 26.11.1985 у Збройних силах СРСР, у тому числі у складі діючої армії в період бойових дій в Демократичній республіці Афганістан, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями військового квитка, довідки Первомайського об'єднаного міського військового комісаріату Харківської області № 204 від 01.09.2016, архівної довідки.

Згідно з витягом з протоколу № 2679 від 04.11.2013 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв - отримані колишнім військовослужбовцем під час проходження військової служби множинні вогнепальні осколкові поранення голови та лівої руки (контузія головного мозку - 1985) та наступні захворювання - пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серія 10ААБ № 201417 від 24.03.2014, копія якої наявна в матеріалах справи, у зв'язку з пораненням, контузією і захворюванням, що пов'язані з виконанням обов'язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, позивачу вперше з 24.03.2014 встановлена третя група інвалідності на строк до 24.03.2016 року.

При черговому огляді позивачу з тих же підстав встановлена третя група інвалідності на строк до 24.03.2019 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Довідки до акту огляду МСЕК від 02.02.2016 серія 12ААА № 118291.

Позивач звернувся до ОСОБА_1 ОВК із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, надавши пакет документів.

Рішенням Комісії Міноборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформленим протоколом № 3 (п. 17) від 13.01.2017, документи ОСОБА_2, які надійшли відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 11.11.2016 по справі № 642/6174/16-а та ухвали ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 07.12.2016 року, вирішено повернути на доопрацювання, про що позивача повідомлено листом ОСОБА_1 ОВК від 07.02.2017 р. № 399/ВСЗ.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до Ленінського районного суду м. Харкова.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 18.04.2017 року по справі № 642/918/17 адміністративний позов задоволено. Скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_2 щодо виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, оформлене пунктом 17 протоколу № 3 від 13.01.2017. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неприйняття рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Зобов'язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 у зв'язку з встановленням позивачу третьої групи інвалідності, та надіслати вказане рішення ОСОБА_1 обласному військовому комісаріату для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_2 Зобов'язано Міністерство оборони України подати звіт про виконання судового рішення. Зобов'язано ОСОБА_1 обласний військовий комісаріат після надходження рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги здійснити виплату вказаної допомоги.

Постановою ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 27.06.2017 постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 18.04.2017 скасовано в частині задоволення позовних вимог та прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Зобовязано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги по інвалідності III групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та статей 16- 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

ОСОБА_1 ОВК № 207/ВСЗ від 26.01.2018 позивач був повідомлений про рішення Комісії МО України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.01.2018 № 4 п.56, прийняте на виконання вказаних судових рішень. Розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про скасування попереднього рішення та відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.

Як вбачається зі змісту вказаного листа, причиною повернення документів на доопрацювання стало те, що на день звільнення з військової служби ОСОБА_2 проходив службу в Прикордонних військах КДБ СРСР, тому витрати, пов'язані з виплатою одноразової грошової допомоги, на думку Комісії, мають здійснюватися Державною прикордонною службою України. Також Комісія посилається на те, що ОСОБА_2 не подано документу, що свідчить про обставини поранення.

Вважаючи протиправними дії та рішення відповідачів, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на нарахування та виплату одноразової грошової допомоги як військовослужбовець, який отримав ІІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби у розмірі та порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ від 20.12.1991 р. ( далі - Закон № 2011-ХІІ).

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога.

Згідно з положеннями підпункту "б" пункту 1 статті 16-2 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності IІІ групи.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Пунктом 6 цього Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов'язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.

Виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону №2011-ХІІ, колегія суддів дійшла висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходження.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18.11.2014 р. № 21-446а14 та від 21.04.2015 р. № 21-135а15.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975).

Колегія суддів зазначає, що законодавцем не пов'язано наявність довідки МСЕК про первинне встановлення інвалідності з настанням права на отримання одноразової допомоги.

Таким чином, оскільки позивач отримав інвалідність внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, то він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно з статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 р.

Як свідчать письмові докази, подані позивачем документи для призначення одноразової грошової допомоги повернуто Департаментом фінансів Міністерства оборони України на адресу ОСОБА_1 обласного військового комісаріату на доопрацювання з посиланням на: п.17 Порядку № 975, згідно якого витрати, повязані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах, мають здійснюватися Державноюз прикордонною службою України; неподання ОСОБА_2МС. документу, що свідчить про причини і обставини поранення.

Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що незважаючи на встановлені норми чинного законодавства, які визначають гарантії соціального забезпечення військовослужбовців, Міністерство оборони України не прийняло відповідного рішення про призначення та виплату позивачу спірної допомоги.

Враховуючи, що Міністерством оборони України не надано доказів правомірності своїх дій, рішення, які полягають у відмові в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на нарахування та виплату одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав ІІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби в розмірі та порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975.

Окрім того, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги від Міністерства оборони України також встановлено постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 11.11.2016 року по справі № 642/6174/16-а, залишеною без змін ухвалою ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 07.12.2016 року, а відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання протиправною відмови Міністерства оборони України в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, скасування рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2, оформлене пунктом 56 протоколу № 4 від 19.01.2018 та зобовязання Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у відповідності з Порядком, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 та надіслання вказаного рішення ОСОБА_1 обласному військовому комісаріату для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_2.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність обов'язку здійснювати призначення і виплату позивачеві одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що прикордонні війська, у складі яких позивач проходив військову службу, не входять до структури Збройних Сил України та не відносяться до підпорядкування Міністерства оборони України, у зв'язку з чим останнє не зобов'язане нести витрати по виплаті позивачеві вказаної допомоги, зважаючи на таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 Указу Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР від 21.03.1989 року № 10224-ХІ "Про виведення із складу Збройних Сил СРСР прикордонних, внутрішніх і залізничних військ" прикордонні, внутрішні і залізничні війська виведені зі складу Збройних Сил СРСР.

Відповідно до п. 1, 2 Постанови Верховної ОСОБА_3 України від 24.08.1991 року "Про військові формування на Україні", Верховна ОСОБА_3 України постановила підпорядкувати всі військові формування, дислоковані на території республіки, ОСОБА_3 України. Утворено Міністерство оборони України.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про правонаступництво України", органи держави влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

Крім того, статтями 1, 2 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14.02.1992 року, встановлено, що за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав-учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР. Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються.

Держави Співдружності своїм законодавством встановлюють і забезпечують всю повноту політичних, соціально-економічних та особистих прав і свобод військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей відповідно до норм міжнародного права і положень цієї Угоди. Статтею 4 зазначеної Угоди передбачено, що держави-учасниці Співдружності беруть на себе зобов'язання у 1992 році розробити і прийняти взаємопогоджені законодавчі акти про соціальний захист військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.

Законом України "Про ратифікацію Протоколу до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992 року", від 07.06.2001 року № 2495-ІІІ ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992 року.

Відповідно до статті 1 даного Протоколу, на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР та які переведені (зараховані) на військову службу в Збройні Сили, інші війська, інші військові формування та органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.

Відтак, відповідно до вищезазначених норм, міждержавними Угодами не встановлено порядок отримання одноразової грошової допомоги, однак, зазначеними актами гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї держави Співдружності, на якій він проживає.

Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, закріплене в статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII та в Порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року.

З огляду на вищевикладене, в силу ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" від 25.12.2013 року № 975, колегія суддів зазначає, що обов'язок для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому IIІ групи інвалідності, у зв'язку з травмою, пов'язаною з виконанням обов'язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги, що Міністерство оборони України не є по цим правовідносинам правонаступником Прикордонних військ СРСР, є необґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що зобов'язання Міноборони вирішити питання про призначення одноразової грошової допомоги є втручанням у дискреційні повноваження Міноборони, колегія суддів зауважує на таке.

Відповідно до ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними, визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної в постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Крім того, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

З огляду на викладене, суд першої інстанції, з метою належного відновлення прав позивача, дійшов правомірного висновку про обґрунтованість вищезазначених позовних вимог.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов'язання ОСОБА_1 обласного військового комісаріату повторно направити документи щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги на адресу Міністерства оборони України, оскільки рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги можливо прийняти на підставі наданих позивачем документів та висновку ОСОБА_1 обласного військового комісаріату згідно приписів п. 13. Порядку 975.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 245, 246, 250, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 05.03.2018 по справі № 820/559/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови складено 18.06.2018.