Справа № 804/3389/18
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року Справа № 804/3389/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліос Стратегія» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 21.12.2017 року,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліос Стратегія» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 21.12.2017 року в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 151 297,21 гривень.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується із вимогою про нарахування штрафу у розмірі 10 % у сумі 151 297,21 грн. згідно із ст. 201 розділу V Податкового кодексу України до податкової накладної № 2 від 02.09.2016 року, вважає її протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в податковій накладній № 2 від 02.09.2016 року позивачем було помилково вказано дату 02.09.2016 року. Тому позивачем складено нову податкову накладну № 3 від 06.09.2016 року на суму 9 077 832,72 (в тому числі ПДВ 1 512 972,12 грн.), яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 21.09.2016 року. 02.09.2016 року у позивача не виникли підстави для податкових зобовязань у відповідності до ст. 187 Податкового кодексу України. За наведених обставин, Позивачем не допускалося порушення вимог податкового законодавства в частині строків реєстрації податкових накладних, відтак відсутні і підстави для настання відповідальності за таке порушення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито провадження за позовом та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 04.06.2018 року.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду відзив, в якому заперечував щодо задоволення позовних вимог; просив відмовити, посилаючись на законність та правомірність податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 21.12.2017 року в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 151 297,21 гривень. Зазначив про те, що висновки в акті перевірки є правомірними, відповідають нормам чинного законодавства, а отже оскаржуване податкове-повідомлення рішення в частині, яку оскаржує позивач, а саме у розмірі 151 297,21 грн. прийнято за наявності законодавчо визначених підстав та у встановленому порядку. Також, зазначив про те, що всупереч приписів п. 201.10 ст. 201 ПК України, не було зареєстровано протягом 15 днів з моменту виникнення податкових зобовязань по трьом податковим накладним, а саме № 2 від 02.09.2016 року на суму ПДВ 1 512 972,12 грн., № 20 від 28.02.2017 року на суму ПДВ 1531,17 грн. та № 8 від 11.04.2017 року на суму ПДВ 107 649,00 грн. на суму штрафних санкцій у розмірі 172 980,13 грн., оскільки відповідні податкові накладні складені з порушення граничного терміну реєстрації.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
А тому, з огляду 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.
ТОВ «Еліос Стратегія» зареєстровано як юридична особа за адресою: м. Дніпро, вул. Челюскіна, 12А-3 , перебуває на обліку у ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області як платник податків та обовязкових платежів до бюджету, є платником ПДВ.
- податкової накладної № 2 від 02.09.2016 року на суму ПДВ 1 512 972,12 грн. з граничним строком реєстрації 17.09.2016 року (фактично зареєстрована 21.09.2016 року) на 4 календарних дні - сума штрафу склала 151 297,27 грн.;
- податкової накладної № 20 від 28.02.2017 року на суму ПДВ 1531,17 грн. з граничним строком реєстрації 15.03.2017 року (фактично зареєстрована 20.03.2017 року) на 5 календарних дні - сума штрафу склала 153,12 грн.;
- податкової накладної № 28 від 11.04.2017 року на суму ПДВ 107 649,00 грн. з граничним строком реєстрації 30.04.2017 року (фактично зареєстрована 22.05.2017 року) на 22 календарних дні - сума штрафу склала 21 529,80 гривень (а.с.13-15).
На підставі вищевказаного акту перевірки, контролюючим органом 21.12.2017 року
було прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, за яким за затримку реєстрації вищевказаних податкових накладних/розрахунків коригування у ЄРПН до позивача було застосовано штраф у загальному розмірі 172 980,13 грн., зокрема, за затримку реєстрації податкової накладної № 2 від 02.09.2016 року на суму ПДВ 1 512 972,12 грн., було застосовано штраф у розмірі 151 297,21 грн., що оскаржує у цьому позові позивач (а.с.10).
У подальшому, позивачем здійснювалося адміністративне оскарження вищевказаного податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафу у розмірі 151 297,21 грн., шляхом подання відповідної скарги до органів ДФС України за результатами розгляду якої було прийнято рішення за яким скаргу позивача було залишено без задоволення, а вищевказане податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 21.12.2017 року залишено без змін (а.с.17-19, 23-25).
Позивач оскаржує податкове повідомлення-рішення в частині застосування штрафу у розмірі 151 297,21 грн. за порушення граничних термінів реєстрації у ЄРПН податкової накладної №2 від 02.09.2016 року на суму ПДВ 1 512 972,12 грн., просить визнати його протиправним та скасувати у вказаній вище частині, посилаючись на відсутність факту порушення граничних термінів реєстрації у ЄРПН вказаної податкової накладної, оскільки у вказаній податковій накладній була допущена помилка у даті її складання, у звязку із чим, вказана помилка була усунута позивачем шляхом реєстрації у ЄРПН розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 9 від 13.09.2016 року у спосіб та у порядку, визначеному ст.192 ПК України, а тому вважає безпідставним накладення на позивача штрафу саме за порушення строку реєстрації податкової накладної № 2, за якою фактичного постачання товару не здійснювалось та послуга не надавалась.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Відповідно до пункту 75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобовязання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Згідно положень пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Помилка в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобовязань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу протягом 365 календарних днів, що наступають за датою виникнення податкових зобовязань, відображених у податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі якщо реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена в порядку, визначеному в пункті 201.16 цієї статті, реєстрація таких податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у підпункті 201.16.4 пункту 201.16 цієї статті. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН згідно з пунктом 201.16 цієї статті перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 цієї статті.
За приписами п.192.1 ст. 192 ПК України встановлено, що розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не повязаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.
Порядок заповнення податкової накладної та коригування сум податкових зобовязань, а також виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не повязаних зі змінами компенсації вартості товарів/послуг згідно до статті 192 Податкового кодексу України встановлені Порядком заповнення податкової накладної, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015р. №1307 (далі Порядок №1307).
Так, п.21 вказаного Порядку №1307 визначено, що у разі здійснення коригування сум податкових зобов'язань, а також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов'язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, відповідно до статті 192 розділу V Податкового кодексу України постачальник (продавець) товарів/послуг складає розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.
Розрахунок коригування складається особами, визначеними відповідно до пункту 1 цього Порядку.
Порядок складання розрахунку коригування та його реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних аналогічний порядку, передбаченому для податкових накладних, крім випадків, передбачених цим Порядком.
У розрахунку коригування вказуються дата та номер податкової накладної, до якої вносяться зміни. У клітинках номера податкової накладної, що не заповнюються, нулі, прочерки та інші знаки чи символи не проставляються.
У разі складання розрахунку коригування з метою виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов'язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, у розрахунку коригування зазначаються виправлені дані.
Не допускається виправлення даних щодо дати складання податкової накладної та її порядкового номера.
Аналізуючи вказані норми податкового законодавства, можна дійти висновку, що допущені помилки у податкових накладних здійснюються платниками податку шляхом складання розрахунку коригування до цих податкових накладних, які підлягають реєстрації у ЄРПН у вищенаведеному порядку, проте вказаними нормами встановлено, що не допускається виправлення даних щодо дати складання податкової накладної та її порядкового номера.
Відтак, з урахуванням зазначеного, виправлення дати складання податкової накладної № 2 від 02.09.2016 року було здійснено позивачем поза межами вимог ст. 21 Порядку № 1307, оскільки вказана норма не допускає можливості виправлення даних щодо дати складання податкової накладної.
Отже, суд звертає увагу на те, що не допускається виправлення даних щодо дати складання податкової накладної та її порядкового номера.
Доводи позивача про те, що у нього не виникло податкових зобов'язань за податковою накладною № 2 від 02.09.2016 року, є недоведеними та безпідставними, оскільки, предметом доказування є правомірність застосування штрафних санкцій за порушення строків реєстрації податкової накладної, а не правильність формування позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість.
При цьому, слід зазначити, що помилкове заповнення дати податкової накладної не є підставою для звільнення позивача від відповідальності за порушення термінів реєстрації податкової накладної у вигляді штрафу, передбаченого статтею 120-1 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обовязок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.
За таких обставин, оскільки судом встановлено, що позивачем податкову накладну №2 від 02.09.2016 року зареєстровано у ЄРПН з порушенням строку (граничний строк реєстрації 17.09.2016 року, а фактична реєстрація відбулася 21.09.2016 року), враховуючи обмеження на виправлення даних щодо дати складання податкової накладної, встановлену у п.21 Порядку №1307, суд приходить до висновку, що застосування до позивача штрафу у розмірі 151 297,21 грн. за порушення термінів реєстрації вказаної вище податкової накладної у ЄРПН на підставі п.п.120-1.1 ст.120-1 ПК України є таким, що відповідає вимогам вищенаведеним норм податкового законодавства України.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 151 297,21 грн. прийнято відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Статтями 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.
Судові витрати згідно положень ст. 139 КАС України, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В Ільков