Справа № 823/2309/18
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

15 червня 2018 року справа № 823/2309/18

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до начальника Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Свіренюк О.О., заступника голови - керівника апарату Черкаської обласної державної адміністрації Овчаренка С.М., голови Черкаської обласної державної адміністрації Ткаченка Ю.О. про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

12 червня 2018 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до начальника Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Свіренюк О.О., заступника голови - керівника апарату Черкаської обласної державної адміністрації Овчаренка С.М., голови Черкаської обласної державної адміністрації Ткаченка Ю.О., в якому просить:

1) надати позивачу можливість проголосити у відкритому судовому засіданні зміст позову, щоб суддя завірила те, що позивач проголосив з тим змістом позову, який надійшов до суду і у разі однаковості далі встановити юридичний факт того, що чотири вище вказані відеозаписи відповідають дійсності і є доказами протиправної бездіяльності відповідачів, які суд прийняв до уваги;

2) визнати протиправною бездіяльність відповідачів, яка підступно унеможливила і досі продовжує унеможливлювати позивачу реалізувати свої Конституційні права і обов'язки;

3) зобов'язати відповідачів відкрито показати суду свої документи згідно яких ці відповідачі офіційно встановили і 11 жовтня 2016 року публічно оприлюднили паспортні дані позивача, щоб нарешті надати можливість позивачу реалізувати своє Конституційне право визначене в ч. 2 ст. 34 Конституції України, тобто надати можливість позивачу власноручно зафіксувати на свою портативну відеокамеру ці правильно оформлені юридичні документи відповідачів;

4) зобов'язати відповідачів відшкодувати позивачу завдану шкоду, яка пов'язана з вище вказаною протиправною бездіяльністю відповідачів у розмірі п'ятсот одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з зобов'язанням відповідачів оплатити судові витрати, які були пов'язані з розглядом цього позову.

В разі задоволення судом пункту 4 вимог цього позову вказати в судовому рішенні, що позивач відмовився від всієї відшкодованої відповідачами суми на користь усіх дітей комунального закладу «Черкаський обласний центр психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради», який знаходиться за адресою: вул.. Чайковського, 40, м. Черкаси, Черкаської області, Україна, 18028 - для придбання цим дітям путівок на оздоровлення біля моря за кордоном України.

Крім того, 12.06.2018 позивачем подано до суду заяву №1 про звільнення від сплати судового збору та судових витрат пов'язаних з відкриттям провадження у даній справі, в якій просить:

1) звільнити позивача від сплати судового збору та судових витрат пов'язаних з відкриттям провадження у справі за адміністративним позовом №823/2309/18 від 12.06.2018;

2) виготовити чотири завірених копій вище вказаного позову відповідним сторонам цього позову і дати позивачу можливість отримати цю завірену копію безпосередньо з рук уповноваженої на це посадової особи Черкаського окружного адміністративного суду в будівлі цього суду під відеозапис позивача.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно статті 5 КАС України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 4 , 5 та 9 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

У прохальній частині позовної заяви позивач зокрема просить: « 1) надати позивачу можливість проголосити у відкритому судовому засіданні зміст позову, щоб суддя завірила те, що позивач проголосив з тим змістом позову, який надійшов до суду і у разі однаковості далі встановити юридичний факт того, що чотири вище вказані відеозаписи відповідають дійсності і є доказами протиправної бездіяльності відповідачів, які суд прийняв до уваги;

2) визнати протиправною бездіяльність відповідачів, яка підступно унеможливила і досі продовжує унеможливлювати позивачу реалізувати свої Конституційні права і обов'язки;

3) зобов'язати відповідачів відкрито показати суду свої документи згідно яких ці відповідачі офіційно встановили і 11 жовтня 2016 року публічно оприлюднили паспортні дані позивача, щоб нарешті надати можливість позивачу реалізувати своє Конституційне право визначене в ч. 2 ст. 34 Конституції України, тобто надати можливість позивачу власноручно зафіксувати на свою портативну відеокамеру ці правильно оформлені юридичні документи відповідачів;

4) зобов'язати відповідачів відшкодувати позивачу завдану шкоду, яка пов'язана з вище вказаною протиправною бездіяльністю відповідачів у розмірі п'ятсот одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з зобов'язанням відповідачів оплатити судові витрати, які були пов'язані з розглядом цього позову», однак в описовій частині не обґрунтовано в чому саме полягає протиправність дій відповідачів, тобто не викладені фактичні обставини в обґрунтування позовних вимог, за яких на думку позивача, були порушені його права, свободи чи інтереси, з посиланням на конкретні рішення, дії чи бездіяльність відповідачів; не надані відповідні докази на підтвердження обставин, на які посилається позивач чи причини неможливості подання таких доказів.

Крім того, позовні вимоги є не конкретизованими, зокрема:

1) щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідачів, яка підступно унеможливила і досі продовжує унеможливлювати позивачу реалізувати свої Конституційні права і обов'язки: позивачем не зазначено, яка саме бездіяльність вчинена кожним з відповідачів і якими доказами це підтверджується;

2) щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідачів відкрито показати суду свої документи згідно яких ці відповідачі офіційно встановили і 11 жовтня 2016 року публічно оприлюднили паспортні дані позивача, щоб нарешті надати можливість позивачу реалізувати своє Конституційне право визначене в ч. 2 ст. 34 Конституції України, тобто надати можливість позивачу власноручно зафіксувати на свою портативну відеокамеру ці правильно оформлені юридичні документи відповідачів, позивач не конкретизує, які саме документи і хто саме з відповідачів повинен показати їх суду.

Також, суддя звертає увагу, що позовна вимога №1 не відповідає вимогам встановленим КАС України.

Щодо вимоги про зобов'язання відповідачів відшкодувати позивачу завдану шкоду, яка пов'язана з вище вказаною протиправною бездіяльністю відповідачів у розмірі п'ятсот одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з зобов'язанням відповідачів оплатити судові витрати, які були пов'язані з розглядом цього позову суддя зазначає таке.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб під час здійснення повноважень.

Шкода - це будь-яке знецінення блага, що охороняється правом, тому її поділяють на майнову і немайнову. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода - втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Обов'язковому з'ясуванню у вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди належать: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У позовній заяві не викладено обставин в обґрунтування позовної вимоги стосовно відшкодування шкоди, не зазначено у чому шкода проявилася, якими неправомірними діями чи бездіяльністю якого саме суб'єкта владних повноважень її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Як встановлено суддею, позивачем не зазначено власний ідентифікаційний номер та адресу електронної пошти і не зазначено відомостей щодо її відсутності, а також не зазначено ідентифікаційний код відповідачів та номер засобу зв'язку, адресу електронної пошти відповідачів і не зазначено чи така інформація відома позивачеві.

Крім того, усупереч ст.10 Конституції України, ст.15 КАС України та ч.3 ст.14 Закону України від 3 липня 2012 року № 5029-VI "Про засади державної мовної політики" (далі - Закон №5029-VI) позовна заява не викладена державною мовою.

Згідно зі статтею 15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону №5029-VI сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Державною мовою України є українська мова (стаття 10 Конституції України та стаття 6 Закону № 5029-VI).

Таким чином, суддя зазначає, що позивачу необхідно зазначити своє прізвище, ім'я та по батькові на Державній мові України.

Згідно з пунктом 11 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В порушення зазначеної норми позивач в позовній заяві не зазначає про те, що ним не подано іншого позову до цих самих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. В порушення вимог вказаної норми позивачами надана суду позовна заява лише в одному екземплярі.

Частиною 3 ст.161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім того суддя зазначає, що правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, з подальшими змінами та доповненнями.

Так, згідно статті 2 вказаного Закону, платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Водночас, ставки сплати судового збору встановлено статтею 4 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якої: за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та позову майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII встановлено розмір прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб на 2018 рік, а саме у місячному розмірі з 1 січня - 1762 грн.

Згідно абзацу 1 частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позивачем у позовній заяві об'єднано позовну вимогу майнового та немайнового характеру.

Отже, з урахуванням зазначених положень, розмір судового збору за подання позовної заяви становить 9514 грн 80 коп. (704,80 грн (за немайнову вимогу)+8810,00 грн (за відшкодування шкоди в розмірі 501 розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб)=9514,80 грн.

Щодо заяви №1 від 12.06.2018 про звільнення від сплати судового збору та судових витрат пов'язаних з відкриттям провадження у даній справі, суддя зазначає таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України "Про судовий збір, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, враховуючи характер спірних правовідносин, з метою забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає необхідним витребувати з позивача документи на підтвердження свого матеріального становища (довідки про розмір пенсії чи заробітної плати, доходу від здійснення підприємницької діяльності, довідки про наявність субсидії на житлово - комунальні послуги тощо) для вирішення питання щодо відстрочення сплати судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» зазначено, що пункт 1 статті 6 Ковенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності. Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, суд має з'ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (рішення ЄСПЛ у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року).

У справі «Мушта проти України»ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до начальника Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Свіренюк О.О., заступника голови - керівника апарату Черкаської обласної державної адміністрації Овчаренка С.М., голови Черкаської обласної державної адміністрації Ткаченка Ю.О. про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, залишити без руху.

Надати позивачу десять днів з дня, наступного за днем отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків зазначених в описовій частині ухвали суду, зокрема:

- зазначити своє прізвище, ім'я та по батькові на Державній мові України;

- викласти позовну заяву у відповідності до вимог ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України (зазначити обґрунтування в чому саме полягає протиправність дій відповідачів, тобто зазначити фактичні обставини в обґрунтування позовних вимог, за яких на думку позивача, були порушені його права, свободи чи інтереси, з посиланням на конкретні рішення, дії чи бездіяльність кожного з відповідачів; надати відповідні докази на підтвердження обставин, на які посилається позивач чи причини неможливості подання таких доказів, конкретизувати позовні вимоги щодо кожного з відповідачів);

- викласти обставини в обґрунтування позовної вимоги стосовно відшкодування шкоди, зазначити у чому шкода вбачається, якими неправомірними діями чи бездіяльністю якого саме відповідачів (якщо кожним з відповідачів то в якій частині) її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується;

- надати суду власне письмове підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- надати документи на підтвердження свого матеріального становища, для вирішення заяви №1 від 12.06.2018 про звільнення від сплати судового збору чи надати доказ сплати судового збору за звернення до суду з даною позовною заявою;

- надати копії приведеної у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України позовної заяви відповідно до кількості учасників справи.

Копію ухвали направити позивачеві.

Роз'яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Тимошенко