Справа № 210/5360/16-а
Суддя: Вікторович Н. Ю.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5360/16-а
Провадження № 2-а/210/14/18
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
"30" травня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Реви К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, без участі сторін, та без фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм, в порядку спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Криворізького міськрайонного центру зайнятості Дніпропетровського обласного центру зайнятості Державної служби зайнятості Міністерства соціальної політики України, про зобов`язання відповідача, - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2016 року представник позивача ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 (доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 11 липня 2016 року (а.с.4), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1823 від 17 березня 2008 року (а.с.5), звернувся до суду із вищезазначеним адміністративним позовом, котрий останнім вмотивовано тим, що позивач є ветераном війни, - учасником бойових дій. Позивач проходив військову службу з 23 лютого 2015 року по 14 березня 2015 року у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) і у військовій частині-польовій пошті НОМЕР_3 з 15 березня 2015 року по 30 липня 2015 року. Під час проходження військової служби позивач отримав захворювання: варикозна хвороба, варикозне розширення вен правої нижньої кінцівки, трофічна виразка нижньої третини правої гомілки, індуративно-виразкова форма з хронічною венною недостатністю третього ступеню, гіпертонічна хвороба першої стадії, хронічний вірусний гепатит С, без порушення функції печінки. Ці факти підтверджуються витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, протокол №181 від 25 квітня 2016 року. Оскільки позивач став інвалідом, не міг працювати, він звернувся до відповідача за призначенням допомоги по безробіттю та за можливістю працевлаштуватись. Відповідач зареєстрував позивача як безробітного з 27 жовтня 2015 року та розпочав виплату допомоги по безробіттю (без урахування стажу позивача) в мінімальному розмірі у сумі 507,73 гривень за листопад 2015 року та у сумі по 544,00 гривень щомісячно у період з грудня 2015 року по листопад 2016 року. Не погоджуючись із такою сумою виплати, позивач звернувся до відповідача, до Президента України, Міністерства соціальної політики, Державної служби зайнятості, Дніпропетровського обласного центру зайнятості, які відповіли позивачу, що йому такий розмір виплати здійснено без урахування страхового стажу. Відповідач не заперечує, що позивач має страховий стаж 5,18 місяців протягом 12 місяців, що передували реєстрації як безробітного. Проте відповідач вказує, що позивач не має повні шість місяців страхового стажу, тому розмір виплати допомоги по безробіттю повинен бути мінімальним. З такою позицією відповідача позивач та його представник не погоджуються, вважаючи, що дії відповідача суперечать вимог чинного законодавства, та відповідач повинен був зарахувати 5,18 місяців страхового стажу позивача як повний місяць, та визначити, що страховий стаж позивача протягом 12 місяців, що передували реєстрації як безробітного, становить шість повних місяців та проводити виплату з урахуванням страхового стажу. Також відповідач вказує, що він не може здійснити перерахунок допомоги, оскільки не отримав відповіді на його запити, що адресувались Дзержинсько-Довгинцівському об`єднаному районному військовому комісаріату та військовим частинам, щодо видачі довідок про грошове забезпечення позивача під час проходження військової служби. Загальний страховий стаж позивача становить 05 років 08 місяців, що підтверджується трудовою книжкою позивача та актом №1140 від 0 листопада 2015 року, складеним відповідачем. Отже вбачається, що інакше як за допомогою суду позивач не може захистити свої права. Позивач втратив здоров`я, став інвалідом, захищаючи батьківщину, а відповідач виплачує позивачу лише 544,00 гривні допомоги, що ніяк не може допомогти позивачу вижити. Працевлаштуватись позивачу вкрай важко через інвалідність.

Враховуючи викладене, представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, та винести рішення, котрим зобов`язати відповідача прийняти рішення про перерахунок позивачу допомоги по безробіттю з урахуванням шести місяців його страхового стажу протягом 12 місяців, що передували його реєстрації як безробітного, та з урахуванням загального страхового стажу позивача 05 років 08 місяців, за період з моменту призначення допомоги по момент завершення її виплати, та зобов`язати відповідача виплатити позивачу перераховану допомогу по безробіттю за виключенням платежів, які були здійснені.

Позивач та його представник при розгляді справи присутніми не були, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у адміністративному позові та відповіді на відзив, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача при розгляді справи також присутнім не був, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, за наявними матеріалами справи, у задоволенні позовних вимог просить відмовити з підстав, зазначених у наданих до суду відзиві на позов та запереченнях на відповідь.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено в новій редакції.

Згідно пп.10 п.1 Розділу VIІ Перехідних Положень КАС України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 20 лютого 2018 року вирішено провадити подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою, не здійснюється.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Так, статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

З письмових матеріалів справи судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 є ветераном війни, - учасником бойових дій (а.с.7).

Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу з 23 лютого 2015 року по 14 березня 2015 року у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) і у військовій частині-польовій пошті НОМЕР_3 з 15 березня 2015 року по 30 липня 2015 року (а.с.67-70).

Під час проходження військової служби позивач ОСОБА_1 отримав захворювання: варикозна хвороба, варикозне розширення вен правої нижньої кінцівки, трофічна виразка нижньої третини правої гомілки, індуративно-виразкова форма з хронічною венною недостатністю третього ступеню, гіпертонічна хвороба першої стадії, хронічний вірусний гепатит С, без порушення функції печінки, що підтверджується витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, протокол №181 від 25 квітня 2016 року (а.с.13).

27 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Криворізького міського центру зайнятості, як шукаючий роботу. Наказом Центру №НТ151103 від 03 листопада 2015 року ОСОБА_1 був наданий статус безробітного з 27 жовтня 2015 року відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» №5067-VІ від 05 липня 2012 року та призначена допомога по безробіттю відповідно ст.ст.22, 23 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1533-ІІІ від 02 березня 2000 року (в редакції чинній на момент реєстрації позивача).

Згідно ч.2 ст.22 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Відповідно до ч.3 ст.21 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала страхуванню на випадок безробіття або добровільно брала участь у системі страхування на випадок безробіття, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч.6 розділу II Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Наказом №613 Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року «Якщо на восьмий день з дати реєстрації безробітного, що є застрахованою особою, відсутні дані в повному обсязі для обчислення страхового стажу та середньої заробітної плати (доходу, грошові забезпечення), допомога по безробіттю призначається в мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду. Після надходження уточнених даних про застраховану особу з Державного реєстру, для військовослужбовців - після подання особою документів з військового комісаріату, де така особа перебувала на обліку, військової частини або органів, де проходила службу, здійснюється перерахунок виплати допомоги по безробіттю з дня її призначення. У разі припинення реєстрації безробітного перерахунок може здійснюватися за заявою особи або за рішенням суду.

15 січня 2017 року позивачем було надано Довідку про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним страхуванням №121 від 17 травня 2017 року, за період проходження ним служби у Військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_4 ), а саме з 23 лютого 2015 року по 14 березня 2015 року, та довідку про підтвердження страхового стажу №122 від 17 травня 2017 року за період з 23 лютого 2015 року по 14 березня 2015 року.

Відповідно до інформації, яка міститься у довідках, лютий 2015 року не може бути врахований як повний місяць страхового стажу у зв`язку із тим, що сума сплачених внесків за цей місяць є меншою, ніж мінімальний страховий внесок відповідно до ст.21 п.3 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно довідки, за лютий 2015 року позивачу нараховано 366,45 гривень грошового забезпечення. Саме з цієї нарахованої суми і сплачені страхові внески. Таким чином страховий стаж за лютий 2015 року складав 0,3 місяця.

Судом встановлено, що у відповідача відсутні відомості про грошове забезпечення позивача ОСОБА_1 , а також відомості про період за який сплачено страхові внески від Військової частини - польова пошта НОМЕР_3 , в якій позивач проходив службу з 15 березня 2015 року по 30 липня 2015 року.

Відповідач намагався отримати вказану довідку з Військової частини - польова пошта НОМЕР_3 , посилаючи відповідні запити до військової частини та військового комісаріату (а.с.39-45). Відповіді з частини відповідач так і не отримав.

При цьому, навіть у тому випадку, якщо будуть отримані данні довідки, це не вплине на перерахунок виплати допомоги по безробіттю в зв`язку з тим, що страховий стаж не буде складати шість повних місяців, навіть з врахуванням даних довідок, оскільки в Військовій частині - польова пошта НОМЕР_3 позивач проходив службу впродовж 05 місяців з 15 березня 2015 року по 30 липня 2015 року, а в Військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_4 ) позивач прослужив 19 днів з 23 лютого 2015 року по 15 березня 2015 року, з яких за лютий 2015 року, в зв`язку з тим що сума сплачених внесків за цей місяць є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, не може бути врахований як повний місяць.

Таким чином, відсутні законні підстави для зарахування 5,18 місяців як повного місяця страхового стажу, та визначення того, що страхових стаж позивача становить 6 місяців.

Враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.43, 44, 45 ЗУ «Про зайнятість населення» №5067-VІ від 05 липня 2012 року, ст.ст.21, 22, 23 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1533-ІІІ від 02 березня 2000 року, Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженим Наказом №613 Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року, Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198, ст.ст.9, 72, 77, 242-246, 250, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Криворізького міськрайонного центру зайнятості Дніпропетровського обласного центру зайнятості Державної служби зайнятості Міністерства соціальної політики України, про зобов`язання відповідача, - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження, - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 30 травня 2018 року.

Копію рішення невідкладно направити учасникам справи.

Суддя: Н. Ю. Вікторович