Справа № 640/2344/18
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 червня 2018 р. № 640/2344/18

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Кухар М.Д., розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд: визнати протиправною відмову Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на рівні нижчому прожиткового мінімуму, встановленого законом; зобовязати Київське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність та провести відповідні виплати, починаючи з 19.07.2015 року з урахуванням раніше виплачених сум, врахувавши, що розмір виплаченої їй пенсії не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач всупереч вимогам ст. 46 ОСОБА_2 України відмовив ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, яка відповідно до норм ОСОБА_2 України не може бути нижчої за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений законом.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що у позивача відсутній достатній стаж, за наявності якого може бути призначено мінімальну пенсію за віком у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. А тому, рішення про відмову позивачу в перерахунку та виплаті пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом є правомірним.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку у відповідача з 17.07.2013 року та отримує пенсію як мати інваліда з дитинства, призначену на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-VI.

У звязку з набранням чинності відповідними Законами України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та «Про Державний бюджет України на 2017 рік» було задекларовано новий рівень прожиткового мінімуму, а саме: прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року -1074 гривні, з 1 травня 2016 року 1130 гривень, з 1 грудня 2016 року -1247 гривень, з 01.05.2017 року - 1312 грн., з 01.10.2017-1452 грн.

Оскільки пенсія Позивача залишилася на рівні меншому, ніж встановлений законодавством України прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, позивач 27.11.2017 року звернувся до відповідача з заявою про підвищення та перерахування пенсії. Відповідач своїм листом від 21.12.2017р повідомив позивачу, що він не має права на отримання пенсії в розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до п. 3 ст. 115 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили пятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 вересня - 1074 гривні.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, повязану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, повязану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

З аналізу норми ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка є імперативною, вбачається, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, а перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Зазначеною нормою встановлений обов'язок органів Пенсійного фонду України вчиняти певні дії у разі настання певного юридичного факту - підвищення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати. У випадку позивача відповідачем всупереч вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не виконано обов'язок, покладений на відповідача відповідним Законом.

Відповідно до положень ст. 46 зазначеного закону нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В даному випадку, суми пенсії, нараховані не були внаслідок невиконання органом Пенсійного фонду України свого обов'язку, який первинно виник у відповідача ще у вересні 2015 року.

Посилання відповідача на неможливість застосування ст. 46 з тих підстав, що пенсія позивачу не нараховувалась в належному рівні внаслідок невиконанням відповідачем свого обов'язку не беруться судом до уваги, оскільки нівелюють саме право на отримання пенсії як таке.

Крім того зазначена позиція відповідача не кореспондується з вимогою протоколу № 1 Конвенції з прав людини.

У рішенні «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Щодо соціальних виплат ст. 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Таким чином суд вважає ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» такою що поширюється на спірні правовідносини між позивачем та відповідачем та підлягає застосування, а доводи відповідача щодо неможливості застосування зазначеної статті до даної справи необґрунтованими.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» визначено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

З наведеного вбачається, що відповідачем позивачу призначена та виплачується пенсія в порядку та у розмірі, що передбачений Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» та розмір пенсійних виплат, які проводяться позивачу, є меншим, ніж встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ст. 46 ОСОБА_2 України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 8 ОСОБА_2 України ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування ОСОБА_2 України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.96 визначено, що оскільки ОСОБА_2 України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності ОСОБА_2 і в усіх необхідних випадках застосовувати ОСОБА_2 як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на ОСОБА_2, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Питанню застосування норм ОСОБА_2 України як норм прямої дії, зокрема щодо її положень, які гарантують рівень пенсії не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом, було надано оцінку у рішенні ЄСПЛ «Проніна проти України». Заявниця скаржилася, що суди не розглянули повністю її аргументи, зокрема щодо розміру її пенсії в порівнянні з прожитковим мінімумом, встановленим статтею 46 ОСОБА_2

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що доводи, викладені у відзиві на позовну заяву не знайшли свого підтвердження, а отже, позивач має право на щомісячне отримання пенсійних виплат у розмірі не нижчому, ніж встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. ст. 7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до ОСОБА_2 та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені ОСОБА_2 та законами України.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені ОСОБА_2 та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено, що рішення про відмову в перерахунку та виплаті пенсії відповідає вимогам визначеним в ч.2 ст. 2 КАС України, а отже адміністративний позов є таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 241-246, 257, 258, 262, 263, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( 61177, АДРЕСА_1, ідент. код: НОМЕР_1) до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова ( 61022, м. Харків, м-н Свободи, Держпром, 2 підїзд, 3 поверх, ) про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправною відмову Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 21.12.2017 року № 17285-47/07 нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на рівні нижчому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Зобовязати Київське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність та провести відповідні виплати, починаючи з 19.07.2015 року з урахуванням раніше виплачених сум, врахувавши, що розмір виплаченої їй пенсії не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Стягнути з Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова ( 61022, м. Харків, м-н Свободи, Держпром, 2 підїзд, 3 поверх, ) на користь ОСОБА_1 ( 61177, АДРЕСА_1, ідент. код: НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в загальному розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя Кухар М.Д.