Справа № 810/3151/17
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3151/17 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпнет Україна" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 16 серпня 2017 року №.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діпнет Україна» (ідентифікаційний код 38278035, місцезнаходження: 07400, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16, оф. 24) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39393260, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд. 5-А) судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Задовольняючи даний позов, суд виходив з того, що допущена позивачем технічна помилка під час складання податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік не могла виплинути на суть стан розрахунків позивача з бюджетом або своєчасність їх сплати, відповідно, об'єктивних підстав для застосування штрафних санкції не існувало.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що чинним законодавством не передбачено можливість звільненні від відповідальності позивача у вигляді штрафних санкцій відповідно до п.1261 статті 126 Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобов'язання, зокрема, у випадку допущення технічної помилки.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 31 липня 2017 року Головним управлінням ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку своєчасності подання податкової звітності, повноти нарахування, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання Товариством з обмеженою відповідальністю «Діпнет Україна».

Результати перевірки оформлені актом від 31 липня 2017 року №2383/10-36-12-18/38278035, в якому міститься висновок про порушення позивачем вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України внаслідок сплати визначеного ТОВ «Діпнет Україна» податкового зобов'язання з податку на прибуток за 2016 рік із затримкою у три дні.

На підставі Акта перевірки, керуючись положеннями статті 126 Податкового кодексу України, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 16 серпня 2017 року №, яким позивачеві визначено штрафні санкції у загальному розмірі 12 425,01 грн.

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до 14.1.39 п.14.1 статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори у строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України.

Згідно пункту 54.1 статті 54 ПК України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Водночас, відповідно до приписів пункту 50.1 статті 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

При цьому, якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Таким чином, вказаними нормами вставлено право платника податку, у разі виявлення помилок у поданій ним податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно, у разі усунення помилок у контролюючого органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, оскільки з поданням уточнюючого розрахунку податкова звітність є виправленою і нівелює правові наслідки помилки, допущеної при її поданні.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно інтегрованої картки ТОВ «Діпнет Україна» з податку на прибуток підприємств, станом на 01 листопада 2016 року у позивача обліковувалась переплата з податку на прибуток підприємств у розмірі 0,95 грн.

09 листопада ТОВ «Діпнет Україна» подало до податкового органу податкову декларацію з податку на прибуток за три квартали 2016 року, де у рядку 19 самостійно визначило податкове зобов'язання у розмірі 398727,00 грн. (а.с. 38-39).

У цій же декларації позивач самостійно визначив авансовий внесок з податку на прибуток у розмірі 124251,00 грн., що підлягав сплаті до 31 грудня 2016 року.

Платіжним дорученням від 14 листопада 2016 року №5358 позивачем було сплачено визначену у податковій декларації за три квартали 2016 року суму податкового зобов'язання у розмірі 398727,00 грн. (а.с. 41).

14 листопада 2016 року в інтегрованій картці ТОВ «Діпнет Україна» з податку на прибуток підприємств почала обліковуватись переплата у розмірі 398727,95 грн. (398727+0,95).

19 листопада 2016 року контролюючий орган в інтегрованій картці ТОВ «Діпнет Україна» з податку на прибуток підприємств зменшив існуючу переплату у розмірі 398727,95 грн. на суму самостійно визначеного податкового зобов'язання у податковій декларації з податку на прибуток за три квартали 2016 року (398727,00 грн.), після чого у позивача почала обліковуватись переплата у розмірі 0,95 грн. (398727,95-398727,00).

Платіжним дорученням від 05 грудня 2016 року №5476 позивачем було сплачено визначений у податковій декларації з податку на прибуток за три квартали 2016 року авансовий внесок у розмірі 124251,00 грн.

05 грудня 2016 року в інтегрованій картці ТОВ «Діпнет Україна» з податку на прибуток підприємств почала обліковуватись переплата у розмірі 124251,95 грн. (124251,00+0,95).

30 грудня 2016 року в інтегрованій картці ТОВ «Діпнет Україна» контролюючий орган знову зарахував існуючу переплату у розмірі 124251,00 грн. у рахунок погашення податкового зобов'язання, визначеного у податковій декларації з податку на прибуток за три квартали 2016 року.

Таким чином, даними, що містяться в інтегрованій картці ТОВ «Діпнет Україна» з податку на прибуток підприємств, підтверджується, що у рахунок сплати самостійно визначеного у податковій декларації з податку на прибуток за три квартали 2016 року податкового зобов'язання у розмірі 398727,00 грн. контролюючий орган загалом зарахував 522978,95 грн., у тому числі: платіж, здійснений позивачем відповідно до платіжного доручення від 14 листопада 2016 року №5358 на суму 398727,00 грн., та платіж, здійснений відповідно до платіжного доручення від 05 грудня 2016 року №5476 на суму 124251,95 грн.

Після проведених коригувань в інтегрованій картці ТОВ «Діпнет Україна» з податку на прибуток підприємств обліковувалась переплата у розмірі 0,95 грн.

08 лютого 2017 року ТОВ «Діпнет Україна» подало до податкового органу податкову декларацію з податку на прибуток за 2016 рік, де у рядку 19 позивач визначив податкове зобов'язання, що підлягало сплаті за результатами 2016 року, у розмірі 231233,00 грн.

Платіжним дорученням від 16 лютого 2017 року №5791 позивач сплатив до бюджету податок на прибуток підприємств за 2016 рік у розмірі 106982,00 грн. (а.с. 46).

16 лютого 2017 року в інтегрованій картці ТОВ «Діпнет Україна» з податку на прибуток підприємств почала обліковуватись переплата у розмірі 106982,95 грн. (106982,00+0,95).

19 лютого 2017 року контролюючий орган в інтегрованій картці ТОВ «Діпнет Україна» з податку на прибуток підприємств зарахував існуючу переплату у розмірі 106982,95 грн. у рахунок погашення самостійно визначеного податкового зобов'язання у податковій декларації з податку на прибуток за 2016 рік у розмірі 231233,00 грн. та збільшив недоїмку на 124250,05 грн. (231233,00 - 106982,95).

Також судом було встановлено, що під час складання податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік помилково не врахував сплаченої відповідно до податкової декларації з податку на прибуток за три квартали 2016 року та платіжного доручення від 05 рудня 2016 року №5476 суми авансового внеску (124251,00 грн.), внаслідок чого у рядку 19 помилково визначив податкове зобов'язання за 2016 рік у розмірі 231233,00 грн. замість 106982,00 грн. (231233,00 грн. - 124251,00 грн.).

22 лютого 2017 року ТОВ «Діпнет Україна» подало до податкового органу уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за 2016 рік, де у рядку 16 ЗП та додатку «Зменшення нарахованої суми податку» відобразив раніше сплачений авансовий внесок у розмірі 124251,00 грн., а у рядку 19 уточнену суму податку, що підлягала сплаті за 2016 рік, у розмірі 106982,00 грн.

Отже, з наведеного вбачається, що податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств протягом 2016 року позивачем сплачувались своєчасно та у повному обсязі. Тобто, з урахуванням сплати позивачем згідно з платіжним дорученням від 05 грудня 2016 року №5476 авансового внеску у розмірі 124251,00 грн., станом на 01 січня 2017 року в інтегрованій картці позивача мала обліковуватись переплата у розмірі 124251,00 грн. Оскільки платіжним дорученням від 16 лютого 2017 року №5791 позивач додатково сплатив 106982,00 грн., то станом на 19 лютого 2017 року (граничний термін сплати податкового зобов'язання з податку на прибуток за 2016 рік) в інтегрованій картці позивача повинна була обліковуватись переплата у розмірі визначеного у податковій декларації з податку на прибуток за 2016 рік податкового зобов'язання - 231233,00 грн. (124251,00+106982,00).

Однак, як вірно було встановлено судом першої інстанції, внаслідок помилки підприємства платіж у вигляді авансового внеску у розмірі 124251,00 грн., здійснений позивачем відповідно до платіжного доручення від 05 грудня 2016 року №5476, був зарахований контролюючим органом у рахунок сплати податкового зобов'язання, визначеного у податковій декларації з податку на прибуток за три квартали 2016 року, що раніше вже було повністю сплачене позивачем відповідно до платіжного доручення від 14 листопада 2016 року №5358 на суму 398727,00 грн.

Таким чином, сума авансового внеску за 2016 рік була вірно визначена платником податків та своєчасно сплачена до державного бюджету, однак, як вже зазначалося, у зв'язку з допущенням позивачем помилки при складанні декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік та не відображення у рядку 16ЗП такої декларації суми сплаченого протягом 2016 року авансового внеску, зарахована податковим органом у рахунок сплати податкового зобов'язання.

Відповідно, не можна погодитися з твердженням відповідача стосовно того, що станом на 19 лютого 2017 року в інтегрованій картці ТОВ «Діпнет Україна» рахувалася заборгованість, у зв'язку з чим і було нараховано штрафні санкції у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу, позаяк така заборгованість існувала лише формально, внаслідок допущення технічної помилки в податковій декларації, по факту ж необхідні кошти було перераховано підприємством до державного бюджету. Тобто, позивач добросовісно виконав свої зобов'язання як платник податків, а інтереси держави чи відповідача не постраждали.

Відтак, застосування до позивача штрафу, передбаченого пунктом 126.1 статті 126 ПК України, вбачається безпідставним.

Наявність у платника податку податкового боргу, на який посилався відповідач в апеляційній скарзі, в ході розгляду справи наявними матеріалами справи підтверджено не було.

З урахуванням наведеного необґрунтованим та безпідставним є оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 16 серпня 2017 року, а тому воно підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставами для його скасування.

Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.