Справа № 826/6570/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

15 червня 2018 року справа №826/6570/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом1. ОСОБА_1 (далі по тексту позивач 1, ОСОБА_1 ) 2. ОСОБА_2 (далі по тексту позивач 2, ОСОБА_2 )
доМіністерства оборони України (далі по тексту відповідач)
третя особаІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту третя особа)
про1) визнання бездіяльності відповідача щодо непризначення і невиплати гарантованої одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 1 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, батькам загиблого молодшого сержанта ОСОБА_3 незаконною; 2) зобов`язання відповідача передати документи щодо сплати допомоги у зв`язку із загибеллю молодшого сержанта ОСОБА_3 комісії, призначити та сплатити гарантовану одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 1 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, батькам загиблого молодшого сержанта ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
Позивачі звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з підстав незаконності бездіяльності відповідача, яка полягає у не проведенні службового розслідування за фактом смерті ОСОБА_3 (далі по тексту ОСОБА_3 ), не розгляді документів позивачів на отримання одноразової допомоги, не виплаті гарантованої державою допомоги і не видачі необхідних документів, через яку позивачі, як батьки загиблого молодшого сержанта ОСОБА_3 , не можуть отримати гарантовану державою грошову допомогу передбачену Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/6570/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року залучено до участі в адміністративній справі ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Відповідач подав до суду письмове заперечення проти позову, у якому зазначив, що оскільки позивачами не подано відповідачу документ, що свідчить про причини та обставини загибелі молодшого сержанта ОСОБА_3 , підстави для задоволення позову відсутні.

Третя особа письмового заперечення та/або пояснення щодо адміністративного позову до суду не надала.

В судовому засіданні 15 березня 2018 року представник позивачів позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечив; третя особа свого представника до суду не направила; після перерви у судовому засіданні 15 березня 2018 року сторони не з`явилися, попередньо подавши клопотання про розгляд справи за їх відсутності в письмовому провадження, у зв`язку із чим, на підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначає Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Відповідно до пункту 1 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно підпунктів 1-3 пункту 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Пунктом 3 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України Про військовий обов`язок і військову службу.

Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України Про військовий обов`язок і військову службу, указами Президента України.

Аналогічні норми закріплені в статті 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Відповідно до статті 161 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Згідно пункту 1 статті 163 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 161 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 161 цього Закону.

Пунктами 6, 8 та 9 статті 163 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до пункту 10 Порядку члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: 1. заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; 2. витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); 3. витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); довідки органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи. які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні.

Згідно пункту 12 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до пунктів 14 та 15 Порядку одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Пунктом 19 Порядку встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Перелік підстав для відмови у виплати одноразової грошової допомоги визначений пунктом 19 Порядку є виключним та не підлягає розширеному тлумаченню.

Матеріали справи підтверджують, що молодший сержант ОСОБА_3 проходив службу у Військовій частині польова пошта НОМЕР_1 Айдар на посаді командира 2-го розвідувально-диверсійного відділення 1-го розвідувально-диверсійного взводу розвідувально-диверсійної роти, у зоні проведення антитерористичної операції та приймав безпосередню участь у бойових діях з 06 серпня 2014 року по 26 березня 2015 року, про що свідчить Довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 13 січня 2016 року №02/111.

Як свідчать наказ від 20 квітня 2015 року №120 та висновок від 18 вересня 2015 року №ВСЗ-315/ОГД-17 26 березня 2015 року молодший сержант ОСОБА_3 загинув при невідомих обставинах в районі проведення антитерористичної операції на території Луганській області, місто Лисичанськ в результаті проникаючого вогнепального наскрізного кульового поранення голови з множинними переломами мозкового черепу та обличчя.

Згідно абзацу третього частини другої статті 3 Сімейного кодексу України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до свідоцтва про народження від 13 жовтня 1987 року серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Отже, позивачі є особами, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей.

20 серпня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , батьками загиблого військовослужбовця ВЧ ПП НОМЕР_1 , молодшого сержанта ОСОБА_3 , у повній відповідності до чинного законодавства України подано військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 заяви про виплату одноразової грошової допомоги.

Протягом року будь-якої письмової відповіді на заяви від 20 серпня 2015 року позивачам не надходило.

19 серпня 2016 року адвокатом позивачів направлено до Генерального штабу Збройних сил України звернення №241/16-а з проханням: з`ясувати чому не було проведено службове розслідування за фактом загибелі молодшого сержанта ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця Військової частині - польова пошта НОМЕР_1 Айдар; зобов`язати командування Військової частині - польова пошта НОМЕР_1 Айдар провести службове розслідування за фактом загибелі військовослужбовця вищезазначеної військової частини молодшого сержанта ОСОБА_3 ; виправити наказ про виключення загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 зі списків особового складу військової частини, а саме виключити речення Смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби і надати ОСОБА_1 коректний витяг з цього наказу; направити у військовий комісаріат ІНФОРМАЦІЯ_2 акт службового розслідування причин смерті ОСОБА_3 , та сприяти швидкому оформленню документів для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого військовослужбовця.

Листом від 31 серпня 2016 року №116/12/14012 Військова частина НОМЕР_3 повідомила позивачів, що рішення про внесення змін до наказу про виключення загиблого молодшого сержанта ОСОБА_3 зі списків особового складу військової частини та питання про призначення і виплату одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого можливе після проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000665.

Відмову у проведенні службового розслідування відповідач мотивував посиланням на пункту 1.2. Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06 лютого 2001 року №36, проте не застосування відповідачем Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 15 березня 2004 року №82, та не призначення службового розслідування відповідно до пунктів 1.1. та 1.3. вищезазначеної Інструкції жодним чином не аргументував.

Листом від 13 вересня 2016 року №ВСЗ-524 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив ОСОБА_2 про те, що пакет документів на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю молодшого сержанта ОСОБА_3 , згідно протоколу засідання комісії Департаменту фінансів Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги №70 від 19 серпня 2016 року, повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 на доопрацювання. Причина повернення документів прийняття рішення про призначення або про відмову у призначені одноразової грошової допомоги неможливо, оскільки обставини смерті невідомі.

Окрім того, в листі від 13 вересня 2016 року №ВСЗ-524 третя особа зазначила, що комплект документів щодо призначення одноразової грошової допомоги буде повторно направлено на розгляд до Департаменту фінансів Міністерства оборони України після надходження від Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області матеріалів щодо обставин смерті ОСОБА_3

24 листопада 2016 року адвокатом позивачів на адресу Луганського обласного військового комісаріату направлено адвокатський запит з проханням повідомити інформацію чи були отримані необхідні матеріали щодо обставин смерті ОСОБА_3 , чи були передані матеріали до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, які інші дії вчинено Луганським обласним військовим комісаріатом для захисту прав батьків ОСОБА_3 .

Відповідь на адвокатський запит від 24 листопада 2016 року від третьої особи не надійшла.

14 лютого 2018 року адвокатом позивачів направлено третій особі повторний адвокатський запит, аналогічний за змістом адвокатському запиту від 24 листопада 2016 року.

Листом від 22 лютого 2018 року №ВСЗ-186 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив адвоката позивачів про те, що після отримання Луганським ОВК 13 жовтня 2016 року з Лисичанського відділу поліції ГУ НП в Луганській області постанови про закриття кримінального провадження від 30 березня 2016 року у зв`язку із самогубством ОСОБА_3 , документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі загибелі ОСОБА_3 не оформлялися та в Департамент фінансів Міністерства оборони не подавалися.

Отже, відповідач та третя особа аргументували не проведення ними жодних дій направлених на реалізацію права позивачів на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю молодшого сержанта ОСОБА_3 постановою про закриття кримінального провадження від 30 березня 2016 року, в якій зазначено про самогубство ОСОБА_3 , та відсутністю документів щодо обставин та причини смерті молодшого сержанта ОСОБА_3 .

Суд критично ставиться до таких доводів відповідача та третьої особи, зважаючи на наступне.

Відповідно до остаточного лікарського свідоцтва про смерть №163 від 28 березня 2015 року причиною смерті ОСОБА_3 є проникаюче вогнепальне наскрізне кульове поранення голови з множинними переломами мозкового черепу та обличчя. Судово-медичний експерт за результатами розтину встановив, що смерть настала внаслідок випадків ушкодження з невизначеним наміром, та не зазначив про настання смерті внаслідок навмисного самоушкодження.

18 вересня 2015 року на виконання пункту 13 Порядку Луганський обласний військовий комісаріат підготував висновок №ВСЗ-315/ОГД-17, в якому зазначив, що батько та мати загиблого ОСОБА_3 мають право на одержання одноразової грошової допомоги, та направив його разом з іншими документами та заявами позивачів від 20 серпня 2015 року до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

26 березня 2015 року за фактом загибелі військовослужбовця Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 відкрито кримінальне провадження №0000665, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України, а саме умисне вбивство.

30 березня 2015 року старшим слідчим СВ Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області Кустиковим А.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000665 від 26 березня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України, яка мотивована висновком про те, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок суїциду.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 06 червня 2016 року у справі №415/2305/16-к постанова старшого слідчого Кустикова А.В. від 30 березня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000665 від 26 березня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України, - скасована, матеріали кримінального провадження №0000665 від 26 березня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого с частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України, направлено військовому прокурору Луганського гарнізону для організації досудового розслідування.

В ухвалі від 06 червня 2016 року судом встановлено, що досудове розслідування щодо встановлення трупу військовослужбовця ОСОБА_3 слідчим проведено не повно, а постанова про закриття кримінального провадження від 30 березня 2015 року не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, належним чином не мотивована, в ній не надана належна оцінка поясненням допитаних осіб та викладених фактів, постанова винесена без всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Лисичанський міський суд Луганської області в ухвалі від 06 червня 2016 року звернув увагу, що в матеріалах кримінального провадження є постанова про призначення вибух технічної експертизи та експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу від 05 лютого 2016 року, проте висновок експерта відсутній.

Не виконавши вищезазначених дій, а також не встановивши, з якої саме зброї були випущені кулі і гільзи, знайдені на місці події, належним чином не перевіривши усі доводи, викладені в протоколах допиту потерпілої ОСОБА_2 та допиту у якості свідка ОСОБА_1 , на думку Лисичанського міського суду Луганської області, слідчий передчасно прийшов до висновку про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину.

Згідно листа першого заступника військової прокуратури Луганського гарнізону від 01 грудня 2017 року №3/7253вих-17 у кримінальному провадженні №0000665 триває досудове розслідування.

Зважаючи на викладені обставини суд приходить до висновку про хибність доводів відповідача та третьої особи про відсутність документів, щодо обставин та причини смерті молодшого сержанта ОСОБА_3 та посилання на закриття кримінального провадження через суїцид ОСОБА_3 , які містяться у листах від 13 вересня 2016 року №ВСЗ-524, від 31 серпня 2016 року №116/12/14012, від 22 лютого 2018 року №ВСЗ-186, оскільки наявна у них інформація суперечить іншим матеріалам справи, зокрема: висновку від 18 вересня 2015 року №ВСЗ-315/ОГД-17, остаточному лікарському свідоцтву про смерть від 28 березня 2015 року №163, ухвалі Лисичанського міського суду Луганської області від 06 червня 2016 року; відомостями щодо кримінального правопорушення №0000665.

Аналіз і співставлення фактичних обставин справи з частиною третьою статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей виключає будь-які сумніви стосовно того, що військовослужбовець ОСОБА_3 помер під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідачем до суду не надано та в матеріалах справи відсутні докази того факту, що ОСОБА_3 загинув внаслідок самогубства, кримінальне провадження за фактом його смерті триває, усі документи, що наявні у матеріалах справи, підтверджують, що він загинув під час виконання службових обов`язків.

Докази розгляду комісією Департаменту фінансів Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги заяв позивачів від 20 серпня 2015 року разом з відповідними документами, направленими відповідачу Луганським обласним військовим комісаріатом, до суду не надано та в матеріалах справи відсутні, за таких обставин у суду є підстави для висновку про те, що Міністерством оборони України заяви позивачів по суті не розглядалися, і рішення по суті не приймалося, що є підставою для визнання протиправною відповідної бездіяльності Міністерства оборони України та зобов`язання відповідача передати документи щодо сплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю молодшого сержанта ОСОБА_3 відповідній комісії відповідача.

При цьому, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання щодо призначення виплати позивачам немає необхідності у завершенні кримінального провадження та винесення остаточних висновків по ньому, оскільки на переконання суду у позивачів наразі наявні усі документи, які підтверджують факт смерті їх сина ОСОБА_3 від проникаючого вогнепального наскрізного кульового поранення, отриманого під час виконання службових обов`язків.

Щодо позову в частині зобов`язання відповідача призначити та сплати позивачам одноразову грошову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому необхідно звернути увагу на те, що згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, повноваження відповідача у контексті позовних вимог щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги є дискреційними повноваженнями такого органу державної влади, тобто відносяться до його виключної компетенції, а тому адміністративний суд не може перебирати на себе його функцій.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні вищевказаних позовних вимог необхідно відмовити.

Водночас, відповідно до частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з загальними засадами права бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

У свою чергу, як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, відповідачем у оскаржуваних правовідносинах допущена саме бездіяльність (не розгляд по суті та не прийняття рішення за результатами розгляду заяв позивачів від 20 серпня 2015 року по суті).

А тому, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивачів, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і зобов`язати відповідача повторно розглянути заяви (з доданими документами) позивачів від 20 серпня 2015 року про виплату одноразової грошової допомоги на засіданні відповідної комісії по суті з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність його бездіяльності щодо розгляду заяв позивачів, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Щодо питання розподілу судових витрат Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України Про судовий збір (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпункт 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір встановлює, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, поданого фізичною особою, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України Про судовий збір у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, у разі подання до адміністративного суду позову, який містить кілька вимог немайнового характеру, належить сплатити судовий збір за кожну з вимог.

У свою чергу відповідно до статті 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року на рівні 1600,00 грн., тому, фізична особа за кожну немайнову вимогу адміністративного позову має сплатити 640,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд звертає увагу, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2017 року у справі №826/6570/17 позивачам відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, а тому з позивачів належить стягнути судовий збір за позовні вимоги, у задоволенні яких їм відмовлено, а з відповідача судовий збір за позовні вимоги, які задоволено, на користь Державного бюджету України.

В частині дотримання позивачами строку звернення до суду, передбаченого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду), суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як зазначалося вище, листом від 13 вересня 2016 року №ВСЗ-524 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив ОСОБА_2 про те, що пакет документів на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю молодшого сержанта ОСОБА_3 , повернувся до Луганського обласного військового комісаріату на доопрацювання та буде повторно направлено на розгляд до Департаменту фінансів Міністерства оборони України після надходження від Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області матеріалів щодо обставин смерті ОСОБА_3 .

Матеріали справи підтверджують, що позивачі неодноразово зверталися до відповідача та третьої особи з прохання провести службове розслідування щодо причини смерті ОСОБА_3 , а також просили повідомити їм інформацію про отримання відповідачем та третьою особою матеріалів щодо причин та обставин смерті ОСОБА_3 та направлення їх на розгляд комісії.

Листом від 31 серпня 2016 року №116/12/14012 Військова частина НОМЕР_3 повідомила позивачів, що рішення про внесення змін до наказу про виключення загиблого молодшого сержанта ОСОБА_3 зі списків особового складу військової частини та питання про призначення і виплату одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого можливе після проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000665.

Листом від 22 лютого 2018 року №ВСЗ-186 Луганський обласний військовий комісаріат повідомив адвоката позивачів про те, що після отримання Луганським ОВК 13 жовтня 2016 року з Лисичанського відділу поліції ГУ НП в Луганській області постанови про закриття кримінального провадження від 30 березня 2016 року у зв`язку із самогубством ОСОБА_3 , документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі загибелі ОСОБА_3 не оформлялися та в Департамент фінансів Міністерства оборони не подавалися.

Докази розгляду відповідною комісією відповідача заяв позивачів від 20 серпня 2015 року та прийняття за ними рішень по суті до суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

Отже, у межах спірних правовідносин порушення прав позивачів носить триваючий характер, оскільки з часу подання заяв від 20 серпня 2015 року аж до дня звернення до суду позивачі розраховували на розгляд їх заяв по суті та прийняття відповідачем рішення про виплату їм одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_3 .

Таким чином, суд вважає, що позивачі звернулися до суду в межах шестимісячного строку звернення, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, ) щодо непризначення і невиплати гарантованої одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 1 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, батькам загиблого молодшого сержанта ОСОБА_3 , - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

3. Зобов`язати Міністерство оброни України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, ) передати документи щодо сплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю молодшого сержанта ОСОБА_3 відповідній комісії Міністерства оборони України.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, ) повторно розглянути заяви (з доданими документами) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 20 серпня 2015 року про виплату одноразової грошової допомоги на засіданні відповідної комісії по суті з урахуванням висновків суду.

6. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) солідарно на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код отримувача (код ЄДРПОУ) 38004897; рахунок отримувача 4007; банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача 820019; код класифікації доходів бюджету 22030101) суму судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1 280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень нуль копійок).

7. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код отримувача (код ЄДРПОУ) 38004897; рахунок отримувача 4007; банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача 820019; код класифікації доходів бюджету 22030101) суму судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1 280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко