Справа № 826/7798/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 червня 2018 року № 826/7798/17

Окружний адміністративний суд міста Києва під головуванням судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Країна Казок» до Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 08 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Країна Казок» звернулося до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві та просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 08 лютого 2017 року № 11;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 08 лютого 2017 року № 12;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 08 лютого 2017 року № 13.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про те, що посадовими особами відповідача проведено позапланову виїзну перевірку товариства, предметом якої стали дитячі іграшки. На підставі проведеної перевірки посадовими особами відповідача складено Акт перевірки характеристик продукції від 27 грудня 2016 року № 52. На підставі проведеної перевірки та висновків, викладених у Акті, відповідачем прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, які, на думку позивача, є незаконними та протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 18 липня 2017 року відкрито провадження у справі №826/7798/17 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 07 вересня 2017 року.

Зважаючи на неявку сторін судове засідання відкладено на 09 листопада 2017 року.

Судові засідання призначалися на 30 листопада, 09 грудня 2017 року, 08 лютого, 22 березня 2018 року.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, з дня набрання чинності нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України, тобто з 15 грудня 2017 року, адміністративне судочинство здійснюється за правилами цієї редакції Кодексу.

Ухвалою суду (протокольною) від 23 березня 2018 року суд перейшов до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, згідно з частиною другою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно зі статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі звернення гр. ОСОБА_1 від 12 грудня 2016 року, згоди Держпродспоживслужби України від 16 грудня 2016 року № 603-155-8/26342, наказу Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві від 26 грудня 2016 року № 2239 та направлення на проведення перевірки від 26 грудня 2016 року № 2168, посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві проведено позапланову виїзну перевірку характеристик продукції (дитячі іграшки) з відбором зразків продукції у товариства з обмеженою відповідальністю «Країна Казок» за адресою: вулиця Вишгородська, 45-Б/1 місто Київ.

Звернення гр. ОСОБА_2, яке стало підставою для проведення перевірки, на думку позивача, не містить об'єктивної інформації про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства.

Продукція перевірялась на відповідність вимог Технічного регламенту безпечності іграшок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 515, Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Опису знака відповідності, правил та умов його написання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року № 1184.

За результатами перевірки посадовими особами відповідача складено 27 грудня 2016 року акт перевірки характеристик продукції № 52 та зафіксовано наступні порушення:

1) розповсюдження продукції (іграшка дитяча «Чарівний банан», арт. 131278) без нанесення на етикетках (ярликах) попередження про можливу небезпеку та вікові обмеження, чим порушено пункти 34 та 37 Технічного регламенту безпечності іграшок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 515 (далі - Технічний регламент безпечності);

2) розповсюдження продукції (іграшка дитяча «ПЕЦ з цукерками», торгова марка (PEZ), арт. 780699, іграшка дитяча «Кубики дерев'яні», торгова марка (Зірка) без нанесення знака відповідності технічному регламенту, чим порушено пункт 44 та пункт 52 Технічного регламенту безпечності;

3) розповсюдження продукції (іграшка дитяча «Підвіска місяць», торгова марка (Fancy), арт. РЕМОМ/М, іграшка дитяча «М'ячики стрибунці», торгова марка (Fancy), арт. 624-3А) яка не відповідає вимогам щодо безпечності чим порушено пункти 32, 33 Технічного регламенту безпечності;

4) розповсюдження продукції (іграшка дитяча «Пірамідка LD-3» торгова марка (Іnbika), арт. 11322) без нанесення та етикетках (ярликах) попередження про можливу небезпеку та вікові обмеження. Розповсюдження продукції без нанесення національного знака відповідності, чим порушено вимоги пунктів 34, 37, 44, 52 Технічного регламенту безпечності та пункт 1 Опису знака відповідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року № 1184 (правила та умови написання);

5) розповсюдження продукції (м'яка іграшка «Мавпочка музична», арт. 114600), яка не відповідає безпечності, з неналежним маркуванням та без нанесення національного знака відповідності, чим порушено пункти 32, 35, 37, 44, 52, 54 Технічного регламенту безпечності;

6) іграшка дитяча «Свисток», арт. 9986600, без нанесення знака відповідності технічного регламенту, який не відповідає пунктам 44, 52 Технічного регламенту безпечності;

7) відповідають встановленим вимогам та маркуванню продукція (дитяча іграшка (Розвиваюча «Пірамідка», арт. 39103, іграшка «Моторичний лабіринт - рибка», арт. 84161, іграшка «Поні», арт. 216308) пройшла лабораторні дослідження.

Окрім того, 27 грудня 2016 року Головним управлінням Держпродспоживслужби у місті Києві прийнято рішення № 16 про відбір зразків продукції, на підставі якого прийнято відповідний акт.

Вказане рішення відповідача позивач вважає невмотивованим.

Крім того, 08 грудня 2016 року інспектори відповідача прибули для проведення перевірки. Зважаючи на те, що ними було порушено 10-денний термін для повідомлення про проведення перевірки, позивачем вручено повідомлення про відмову у допуску до проведення перевірки.

На підставі висновків, про які зазначено у Акті перевірки, відповідачем 08 лютого 2017 року прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів:

№ 11, яким відповідно до пункту 1 частини першої статті 30 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» встановлено вимогу про приведення продукції, зазначеної в акті перевірки характеристик продукції від 27 грудня 2016 року № 52 у відповідність із встановленими вимогами;

№ 12, яким відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 30 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» тимчасово заборонено надання на ринку продукції зазначеної в акті перевірки характеристик продукції від 27 грудня 2016 року № 52 до приведення зазначеної продукції у відповідність із встановленими вимогами;

№ 13, яким відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» заборонено надання продукції на ринку, яку зазначено у пункті 8 таблиці акту перевірки від 27 грудня 2016 року № 52.

При прийняття рішень, на думку позивача, відповідачем порушено порядок їх прийняття, а саме: не дотримано вимог частини одинадцятої статті 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та не направлено проекти рішень для надання пояснень, заперечень та/або інформації до них.

Окрім того як зазначає позивач, орган ринкового нагляду, як на підставу для прийняття рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів, посилається на формальну невідповідність іграшок, визначену частиною третьою статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», тоді як відповідно до частини четвертої зазначеної статті цього Закону, обмежувальні (коригувальні) заходи вживаються лише якщо органом ринкового нагляду за результатами аналізу повідомлення відповідного суб'єкта господарювання про виконання ним рішення про приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами чи усунення формальної невідповідності та/або перевірки стану виконання суб'єктом виконання цього рішення, проведення відповідно до статті 34 цього Закону, встановлено, що невідповідність продукції встановленим вимогам не усунуто або усунуто частково.

Позивач зауважив, що органом ринкового нагляду проведено позапланову виїзну перевірку товариства. Однак, як вбачається з рішення № 12, підставою його прийняття слугувала позапланова невиїзна перевірка, а підставою для прийняття рішення № 13 слугувала планова виїзна перевірка, які не проводилися.

Позивач не погоджується з прийнятими рішеннями, вважає їх незаконними, неправомірними та протиправними, та просить їх скасувати.

З письмових заперечень відповідача вбачається, що позивачем не використано наданого йому Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» права захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення позапланової виїзної перевірки. Саме на етапі допуску до перевірки позивач, за твердженнями відповідача, міг поставити питання про необґрунтованість витребування відповідних документів чи призначення та проведення перевірки загалом, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю відносно себе.

Окрім того, на підставі статті 13 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» відповідачем під час перевірки винесено рішення про відбір зразків продукції від 27 грудня 2016 року № 16.

Відібрані зразки було направлено для проведення лабораторних досліджень до державного підприємства «Укрметртестстандарт», де за результатами проведеного дослідження відібраних зразків продукції складено 17 січня 2017 року Протокол випробування іграшок № 14453-14460/16-і.

Встановлені відповідачем порушення зафіксовано у Акті перевірки.

Так, згідно Сценарного плану ймовірності виникнення ризику, що може становити продукція («Мавпочка музична», арт. 114600) становить високий рівень загрози, не відповідає вимогам щодо безпечності та санітарним нормам технічного регламенту безпечності іграшок.

Згідно з пунктами 32, 33 технічного регламенту безпечності іграшок, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 515, на продукцію не нанесено чітко видимі, розбірливі, зрозумілі та точні попередження про можливу небезпеку і ризики заподіяння шкоди.

Відповідно до пунктів 33, 34 Технічного регламенту безпечності на продукції не нанесено в установленому порядку національний знак відповідності, що відповідно до пунктів 44, 52 Технічного регламенту безпечності а також протоколу випробувань від 17 січня 2016 року № 14453-14460/16-і ДП «Укрметртестстандарт» не відповідає вимогам ДСТУ EN 71-1:2006 «Безпечність іграшок, частини 1. Механічні і фізичні властивості (EN 71-1:1996, ІDT).

З урахуванням викладеного відповідачем прийнято рішення № 13 з урахуванням норм частини першої статті 31 Закону № 2735.

Порушення, які зафіксовано відповідачем стосовно інших видів продукції полягало у невідповідності продукції вимогам технічних регламентів та за розповсюдження такої продукції.

Наявність декларації про відповідність, сертифікату відповідності, нанесення національного знаку не виключає можливих порушень Технічних регламентів, що стало підставою для прийняття рішень № 11 та № 12.

Що стосується не направлення проекту рішень позивачу, то відповідачем зазначено, що з урахуванням норм частин п'ятнадцятої та шістнадцятої статті 33 Закону № 2735 у разі необхідності термінового вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з метою запобігання або уникнення ризиків суспільним інтересам орган ринкового нагляду може прийняти рішення про вжиття відповідних обмежувальних (корегувальних) заходів без надання (надіслання) суб'єкту господарювання проекту такого рішення. У такому разі суб'єкт господарювання, якого стосується рішення, має право надати (надіслати) свої пояснення, заперечення та/або інформацію до такого рішення в будь-який час після його прийняття але до закінчення визначеного строку виконання такого рішення. Орган ринкового нагляду має негайно розглянути одержані пояснення, заперечення та інформацію суб'єкта господарювання та за результатами такого розгляду оцінити адекватність і пропорційність прийнятого ним рішення.

Надання, несвоєчасне надання чи ненадання пояснень, заперечень та/або інформації до проекту рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів не позбавляє суб'єкта господарювання, кого стосується рішення, права оскаржити таке рішення.

На думку відповідача, позивач не був позбавлений права надати (надіслати) свої пояснення, заперечення та/або інформацію до такого рішення в будь-який час після його прийняття, але до закінчення визначеного строку виконання такого рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади введення в обіг в Україні нехарчової продукції і забезпечення її безпечності встановлює Закон України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 02 грудня 2010 року (далі - Закон).

Серйозний ризик - будь-яка загроза суспільним інтересам, що потребує оперативного втручання державних органів. У тому числі така, наслідки якої не виявляються негайно.

Суспільні інтереси - безпека життя та здоров'я людей, безпечні умови праці, захист прав споживачів (користувачів), захист довкілля (частина перша статті 1 Закону).

Відповідно до статті 4 Закону виробники зобов'язані вводити в обіг лише безпечну продукцію.

Згідно частинами першою-третьою статті 5 Закону продукція вважається безпечною, якщо вона відповідає вимогам щодо забезпечення безпечності продукції, встановленим законодавством.

У разі відсутності вимог щодо забезпечення безпечності продукції, визначених частиною першою цієї статті, відповідна продукція вважається безпечною, якщо орган державного ринкового нагляду не доведе, що така продукція є небезпечною.

Доказом безпечності продукції є її відповідність національним стандартам, що гармонізовані з відповідними європейськими стандартами. Перелік таких гармонізованих національних стандартів формується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері стандартизації. Цей перелік станом на 1 січня щороку оприлюднюється шляхом його опублікування у друкованому засобі масової інформації центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері стандартизації (у разі його відсутності - у друкованому засобі масової інформації, визначеному цим органом) та шляхом розміщення на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері стандартизації.

Частинами першою та другою статті 11 Закону встановлено, що державний ринковий нагляд за додержанням виробниками та розповсюджувачами продукції загальної вимоги щодо безпечності продукції забезпечується шляхом здійснення державного ринкового нагляду, а також державного контролю продукції при її ввезенні на митну територію України.

Організація та порядок здійснення державного ринкового нагляду, а також державного контролю продукції під час її ввезення на митну територію України визначаються Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Митним кодексом України.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та п'ятої статті 12 Закону якщо орган державного ринкового нагляду встановив, що продукція може становити ризики за певних умов, він невідкладно приймає рішення про попередження виробником та/або розповсюджувачем споживачів (користувачів) про такі ризики або рішення про вжиття заходів щодо приведення продукції у відповідність із вимогами щодо забезпечення безпечності продукції перед введенням її в обіг на ринку України.

Якщо орган державного ринкового нагляду встановив, що продукція за обґрунтованих припущень може бути небезпечною, він невідкладно приймає рішення про тимчасову заборону введення в обіг такої продукції на ринку, в тому числі постачання цієї продукції, пропонування її для постачання або її демонстрації, на строк, необхідний для проведення відповідної експертизи (випробування).

Якщо орган державного ринкового нагляду встановив, що продукція є небезпечною, він невідкладно: 1) забороняє введення в обіг такої продукції на ринку та вживає заходів щодо забезпечення такої заборони; 2) вживає заходів щодо негайного вилучення її з обігу і попередження споживачів (користувачів) про ризики, які становить ця продукція; 3) спільно з виробниками та розповсюджувачами такої продукції, яка вже була надана на ринку України споживачам (користувачам), вживає заходів щодо відкликання її з обігу та знищення. Відкликання продукції застосовується як винятковий захід, якщо вжиті виробником або розповсюджувачем заходи є недостатніми для запобігання чи уникнення відповідних ризиків, які становить продукція.

Обмежувальні (коригувальні) заходи із забезпечення безпечності продукції, визначені частинами першою - четвертою цієї статті, вживаються органами державного ринкового нагляду пропорційно до рівня загрози відповідної продукції суспільним інтересам. Органи державного ринкового нагляду вживають заходів щодо налагодження співпраці з виробниками та розповсюджувачами з метою запобігання чи зменшення ризиків, які становить продукція, що пропонується ними на ринку.

Згідно частин першої, другої та четвертої статті 15 Закону відповідальність за порушення вимог цього Закону встановлюється цим та іншими законами України.

До виробника застосовуються штрафні санкції у разі: 1) введення ним в обіг небезпечної нехарчової продукції - у розмірі від тисячі п'ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на нього вже було накладено штраф, - у розмірі від двох тисяч п'ятисот до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2) невиконання вимог, встановлених пунктом 5 частини першої статті 8 цього Закону, - у розмірі від семисот п'ятдесяти до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на нього вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі п'ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

До виробника або розповсюджувача застосовуються штрафні санкції у разі: 1) невиконання або неповного виконання рішення органу державного ринкового нагляду про вжиття заходів із забезпечення безпечності продукції, визначених частинами першою - третьою статті 12 цього Закону, - у розмірі від тисячі п'ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для виробників та у розмірі від трьохсот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів; 2) невиконання або неповного виконання рішення органу державного ринкового нагляду про вжиття заходів із забезпечення безпечності продукції, визначених частиною четвертою статті 12 цього Закону, - у розмірі від двох тисяч п'ятисот до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для виробників та у розмірі від п'ятисот до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів.

Разом з тим, правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції встановлює Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02 грудня 2010 року № 2735-VI (далі - Закон № 2735).

Відповідно до абзаців 4, 5 частини першої статті 1 Закону № 2735 національний знак відповідності - знак, що засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які на неї поширюються; неналежне застосування національного знака відповідності - це порушення правил застосування і нанесення національного знака відповідності, встановлених законами України, та виданих відповідно до них інших нормативно-правових актів, у тому числі технічних регламентів.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону № 2735 з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності, серед іншого: проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування); приймають у випадках та порядку, визначених цим Законом, рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, здійснюють контроль стану виконання суб'єктами господарювання цих рішень; вживають у порядку, визначеному цим та іншими законами України, заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень вимог цього Закону та встановлених вимог.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону № 2735 посадові особи, які здійснюють ринковий нагляд, мають право, серед іншого: проводити у випадках і порядку, визначених цим Законом, документальні перевірки та обстеження зразків продукції, відбирати зразки продукції і забезпечувати проведення їх експертизи (випробування); вимагати від суб'єктів господарювання надання документів і матеріалів, необхідних для здійснення ринкового нагляду, одержувати копії таких документів і матеріалів. У разі якщо оригінали таких документів і матеріалів складені іншою мовою, ніж мова діловодства та документації державних органів, на вимогу органів ринкового нагляду суб'єкти господарювання зобов'язані за власний рахунок забезпечити їх переклад мовою діловодства та документації державних органів в обсязі, необхідному для здійснення ринкового нагляду; вимагати від посадових осіб суб'єктів господарювання та фізичних осіб - підприємців надання у погоджений з ними строк усних чи письмових пояснень з питань, що виникають під час проведення перевірок і вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів; складати акти перевірок та застосовувати в установленому законом порядку штрафні санкції до суб'єктів господарювання за порушення вимог цього Закону, Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» та встановлених вимог; складати на основі актів перевірок протоколи про адміністративні правопорушення у сфері здійснення ринкового нагляду та розглядати справи про відповідні адміністративні правопорушення згідно із законом України.

Статтею 22 Закону № 2735 встановлено, що заходами ринкового нагляду є: 1) перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування); 2) обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції; 3) контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів; 4) попередження органами ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.

Під час виїзної перевірки характеристик продукції може проводитися перевірка документів (їх копій) та інформації, зазначених у частині сьомій цієї статті, а також обстеження, відбір і експертиза (випробування) зразків продукції (частина восьма статті 23 Закону № 2735).

Згідно з частинами першою-третьою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім'я по батькові фізичної особи-підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу, на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб. Які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім'я. по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Відповідно до частини п'ятої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб'єкта господарювання.

Суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею.

Відповідно до статті 29 Закону № 2735 у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб'єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.

У разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам та одночасно становить серйозний ризик, орган ринкового нагляду вживає обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених частиною першою статті 28 цього Закону.

Орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб'єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність: знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті; не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом; не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність не супроводжує продукцію, якщо її складення чи супроводження нею продукції передбачено відповідним технічним регламентом; декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог; органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною; вчинено інші порушення встановлених вимог, визначених у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.

Перелік порушень встановлених вимог, які вважаються формальною невідповідністю, уточнюється у відповідних технічних регламентах.

У разі якщо органом ринкового нагляду за результатами аналізу повідомлення відповідного суб'єкта господарювання про виконання ним рішення про приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами чи усунення формальної невідповідності та/або перевірки стану виконання суб'єктом господарювання цього рішення, проведених відповідно до статті 34 цього Закону, встановлено, що невідповідність продукції встановленим вимогам не усунено або усунено частково, орган ринкового нагляду відповідно до затвердженої Кабінетом Міністрів України методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів вживає таких обмежувальних (корегувальних) заходів: обмеження, заборона надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу, відкликання продукції.

Орган ринкового нагляду повідомляє про виявлену невідповідність продукції встановленим вимогам (крім формальної невідповідності) та обмежувальні (корегувальні) заходи, вжиті щодо такої продукції, призначеним органам з оцінки відповідності, які були залучені до оцінки відповідності цієї продукції вимогам технічних регламентів.

Технічним регламентом на певний вид продукції може бути встановлено особливості застосування обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених цією статтею.

Згідно з частинами першою та п'ятою статті 30 Закону № 2735 обмеження надання продукції на ринку здійснюються шляхом: 1) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами (згідно з частинами першою і четвертою статті 29 цього Закону); 2) усунення формальної невідповідності (згідно з частиною третьою статті 29 цього Закону); 3) тимчасової заборони надання продукції на ринку.

Тимчасова заборона надання продукції на ринку застосовується органами ринкового нагляду у разі прийняття ними рішення про: 1) відбір зразків продукції для проведення їх експертизи (випробування) - на строк проведення експертизи (випробування); 2) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами - на строк дії відповідного обмеження.

Тимчасова заборона надання продукції на ринку запроваджується одночасно з прийняттям рішень, зазначених у цій частині.

Частиною першою статті 31 Закону № 2735 визначено, що заборона надання продукції на ринку (введення в обіг або розповсюдження продукції) застосовується органами ринкового нагляду у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

Відповідно до частин першої та другої статті 33 Закону № 2735 обмежувальні (корегувальні) заходи запроваджуються відповідними рішеннями органів ринкового нагляду.

Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів можуть бути прийняті, зокрема 1) за результатами проведених органами ринкового нагляду перевірок характеристик продукції.

Відповідно до пунктів 8, 9, 10 Методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2011 року № 1407 (далі - Методика) , оцінка ризику проводиться посадовою особою органу ринкового нагляду шляхом проведення аналізу, за результатами якого визначається рівень загрози.

Аналіз проводиться на підставі критеріїв оцінки ризику. При цьому враховуються звичайні та обґрунтовано передбачувані умови використання продукції.

9. Критеріями оцінки ризику є:

1) небезпечні фактори, що впливають або можуть вплинути на життєдіяльність людини під час споживання (використання) продукції;

2) категорії споживачів, які можуть споживати (використовувати) продукцію;

3) види травм, які можуть отримати споживачі під час споживання (використання) продукції;

4) характеристика та тяжкість ушкоджень, які можуть бути наслідком отримання травми певними категоріями споживачів під час споживання (використання) продукції;

5) наслідки, що пов'язані з отриманими травмами.

Відповідно до пункту 10 Методики, на підставі проведеного аналізу розробляється сценарний план ймовірності виникнення ризику, що може становити продукція (далі - сценарний план), згідно з додатком 1.

Пунктом 17 Методики передбачено, що у разі коли за результатами оцінки ризику встановлено, що продукція становить високий рівень загрози, органи ринкового нагляду вживають обмежувальних (корегувальних) заходів відповідно до статей 30-31 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Пунктом 25 Технічного регламенту безпечності іграшок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 515 (далі - Технічний регламент № 515) передбачено, що перед наданням іграшки на ринку розповсюджувачі зобов'язані перевірити наявність національного знака відповідності на іграшці, необхідних документів, інструкцій та інформації про безпечність, які складаються згідно з вимогами законодавства про мови, а також виконання виробником та імпортером вимог, установлених пунктами 9, 10 і 18 цього Технічного регламенту.

Відповідно до пункту 44 Технічного регламенту іграшки повинні надаватися на ринку з нанесеним в установленому порядку національним знаком відповідності.

Національний знак відповідності повинен наноситися на іграшку, прикріплену до неї етикетку (ярлик) або пакування та бути видимим, розбірливим і незмивним. У разі коли іграшка дрібна або складається з дрібних частин, національний знак відповідності може наноситися на етикетку (ярлик) або супровідну листівку. Якщо іграшка продається в демонстраційному пакуванні та нанесення національного знака відповідності на іграшку є технічно неможливим, він може наноситися на демонстраційне пакування (пункт 52 Технічного регламенту № 515).

Пункт 55 Технічного регламенту № 515 визначає, що Національний знак відповідності повинен наноситися на іграшку, прикріплену до неї етикетку (ярлик) або пакування та бути видимим, розбірливим і незмивним. У разі коли іграшка дрібна або складається з дрібних частин, національний знак відповідності може наноситися на етикетку (ярлик) або супровідну листівку. Якщо іграшка продається в демонстраційному пакуванні та нанесення національного знака відповідності на іграшку є технічно неможливим, він може наноситися на демонстраційне пакування.

Відповідно до пункту 1 Правил застосування національного знака відповідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 року № 1599 (далі - Правила), національний знак відповідності засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які поширюються на неї.

Пункт 2 Правил визначає, що національний знак відповідності наноситься тільки на ті види продукції, опис яких міститься в технічних регламентах. При цьому нанесення національного знака відповідності є обов'язковим.

Національний знак відповідності наноситься на продукцію безпосередньо її виробниками, якщо інше не передбачено відповідним технічним регламентом (пункт 4 Правил).

Відповідно до пункту 5 Правил національний знак відповідності наноситься на виріб та/або на етикетку, тару, пакування, експлуатаційну та товаросупровідну документацію тощо, якщо інше не передбачено відповідним технічним регламентом. Місце та спосіб нанесення (друкування, наклеювання, гравірування, травлення, штампування, лиття тощо) знака відповідності визначається виробником продукції.

Як вбачається з долученої позивачем до матеріалів справи копії відповіді директора ТОВ «ДРІМ МЕЙКЕРС» від 06 березня 2017 року № 38, зроблені відповідачем під час перевірки висновки підлягають спростуванню, оскільки абсолютно вся без винятку продукція, яка вводиться в обіг на території України зазначеним товариством, у тому числі, щодо якої проводилась перевірка, у повному об'ємі відповідає вимогам Технічного регламенту безпечності іграшок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 515 та іншого законодавства у сфері захисту прав споживачів, у тому числі, вимогам згаданих стандартів, належним чином промаркована та містить усю необхідну супровідну документацію для її реалізації: сертифікати, декларації відповідності, висновки експертиз.

На підтвердження вказаних обставин зазначеним товариством надано позивачу підтверджуючі документи, а саме: копії декларацій про відповідність (з додатком); копії сертифікатів перевірки типу (з додатками); копії висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи; копії протоколів випробування, які позивачем долучено до матеріалів справи та які підтверджують відповідність та безпечність іграшок, які перевірялись.

Надані документи, на думку суду, спростовують висновки викладені в рішеннях про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що за участю випробувальної лабораторії ТОВ «АКАДЕМТЕСТ», ТОВ «ДРІМ МЕЙКЕРС» додатково проведено незалежне лабораторне дослідження іграшки-підвіски «Місяць», арт. РЕМ0/М в результаті чого отримано протокол випробувань № 2017.00.03.17.02 від 17 березня 2017 року, висновки якого спростовують результати проведеної позапланової виїзної перевірки відповідача, яка відбулась 27 грудня 2016 року у Товариства з обмеженою відповідальністю «Країна Казок».

Із системного аналізу викладеного та долучених до матеріалів справи доказів, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено небезпечності товару, що реалізується позивачем, та невідповідності продукції встановленим вимогам Технічних регламентів та Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Відповідачем не доведено, того, що виявлені ним порушення не відповідають вимогам законодавства та становлять високий рівень загрози, а також те, що перевірена продукція може бути небезпечною або може становити певні ризики, а також причинного зв'язку між розповсюдженням іграшок та виникненням загрози захисту довкілля, безпечним умовам праці, безпеці життя та здоров'ю людей.

Окрім того, як вже зазначалося вище, національний знак відповідності наноситься на продукцію безпосередньо її виробниками. Однак відповідачем не доведено обставин того, що позивач є виробником продукції, яка перевірялась.

У зв'язку з вищевикладеним, оскаржувані рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Із системного аналізу викладеного, а також наданих сторонами доказів, виходячи з меж заявлених вимог, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, що є підставою для їх задоволення, оскільки Головним управлінням Держпродспоживслужби у місті Києві, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій та не надано доказів обґрунтованості прийнятих рішень.

Зважаючи на задоволення позовних вимог суд вбачає підстави для стягнення понесених позивачем судових витрат з урахуванням вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та долучених до матеріалів справи квитанцій про сплату судового збору від 16 червня 2017 року № 50483, № 50494, № 50506 на загальну суму 4800,00 гривень.

Керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 08 лютого 2017 року № 11.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 08 лютого 2017 року № 12.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 08 лютого 2017 року № 13.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Країна Казок» (, 04114, місто Київ, вулиця Вишгородська, 45-Б/1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві (, 03151, місто Київ, вулиця Волинська, 12) сплачений позивачем судовий збір у розмірі 4 800,00 гривень.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда