Справа № 804/7557/17
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2018 року справа № 804/7557/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.,

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі
апеляційну скаргуОСОБА_1
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року (суддя-головуючий ОСОБА_2) у адміністративній справі
за позовомОСОБА_1
до Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області
провизнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (далі Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо не розгляду по суті звернення ОСОБА_1 про виділення йому земельної ділянки,

- зобовязати Покровську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована за межами населеного пункту Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області та виділення цієї земельної ділянки у натурі (на місцевості) у власність для ведення особистого селянського господарства (а.с. 4-5).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року відкрито провадження по справі №804/7557/17 (а.с. 2).

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначав, що лист-відповідь Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 09 серпня 2017 року за вихідним номером №1303/0/356-17 не є рішенням субєкта владних повноважень з огляду на приписи щодо форми діяльності районних державних адміністрацій, закріплених у Законі України «Про місцеві державні адміністрації», не ґрунтується на вимогах чинного законодавства і у звязку з цим Відповідачем фактично допущено бездіяльність по не розгляду по суті його звернення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року провадження у адміністративній справі №804/7557/17 за позовом ОСОБА_1 до Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії - закрито (а.с 35-38).

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що звернення Позивача до субєкта владних повноважень Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки, Позивач звернувся за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, тому, такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Позивач ОСОБА_1, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку (а.с. 46-47).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції. Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що за приписами п. 1 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких справ законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідачем - Покровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області не подано відзив на апеляційну скаргу.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до голови Покровської райдержадміністрації із заявою про надання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована за межами населеного пункту Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області та надав документи, згідно з переліком (а.с 23).

09.08.2017 року за вих. № 1303/0/356-17 головою Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на ім'я ОСОБА_1 було надано відповідь на його звернення, з якої вбачається, що згідно Довідки державної статистичної звітності про наявність земель та їх розподіл за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 07.03.2017 року № ДН//58 (а.с. 21), ділянка, яку Позивач просить надати у власність за формою власності відноситься до колективної власності колишнього КСП «Україна», у зв'язку із чим, Відповідач не має повноважень на розпорядження вказаними землями.

Тобто, предметом спору у цій справі є розпорядчі дії щодо надання у власність Позивачу земельної ділянки площею 2,00 га, яка розташована за межами населеного пункту Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, та яка за формою власності відноситься до колективної власності та належить колишнім членам КСП «Україна» на підставі Державного акту про право колективної власності на землю серії ДП ПК №13 від 12 вересня 1994 року.

З матеріалів справи встановлено, що Державний акт про право колективної власності на землю серії ДП ПК №13 від 12 вересня 1994 року не скасований, право колективної власності на землю КСП «Україна» не припинено, рішень щодо повернення земель підприємства до земель запасу державної або комунальної власності не приймалось. Тобто, позивач претендує на передачу у власність земельної ділянки, розпоряджатись якою має право лише власник - КСП «Україна».

Правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності КСП визначено Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року № 2114 - XII (далі - Закон України № 2114 - XII). Так, майно КСП (в т.ч. і земельні ділянки) належить його членам на праві спільної часткової власності. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів КСП, збори уповноважених або створений ними орган управління, якому передано окремі функції з господарського управління колективним майном (ст.ст. 7-8 Закону України № 2114 - XII).

Реалізація права власності на землю зазначеними сільськогосподарськими підприємствами здійснюється відповідно до закону (ч. 3 ст. 28 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768 - III).

Власники землі мають право надавати належну їм земельну ділянку або її частину у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, у випадках і в порядку, передбачених земельним законодавством (ст. 11 Закону України № 2114 - XII).

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України).

Отже, земельною ділянкою колективної форми власності має право розпоряджатись тільки власник - сільськогосподарське підприємство. Рішення про розпорядження такою ділянкою повинні приймати загальні збори членів КСП, керуючись при цьому ст. 30 Земельного кодексу України.

Поряд із зазначеним, згідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 10 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

З аналізу вказаних норм вбачається, що Відповідач, отримавши заяву Позивача щодо надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність повинен був розглянути її та прийняти за результатом розгляду відповідне рішення, яке викладається у формі розпорядження.

Відповідачем не надано доказів про належний розгляд заяви ОСОБА_1.

В свою чергу, у відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, бездіяльність Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо не розгляду заяви Позивача про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність є протиправною.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23.01.2018 року у справі № 1903/2676/12.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь - які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового оскарження.

Згідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийняти або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що звернення Позивача до суб'єкта владних повноважень - Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки, Позивач звернувся за захистом порушених прав, що виникли із адміністративних відносин, тому, спір про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення питання, і є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 311, 312, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі № 804/7557/17 - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов