Справа № 804/7966/16
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2018 року справа № 804/7966/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м.Дніпрі апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року (головуючий суддя у 1 інстанції Чорна В.В., рішення ухвалено та складено у залі судового засідання Дніпропетровського окружного адміністративного суду в м. Дніпрі 14 грудня 2017 року) у справі № 804/7966/16 за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій та бездіяльності протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення про визнання нікчемними транзакції (перерахування та зарахування) коштів на поточний рахунок позивача №9101 в сумі 100901,16 грн. і застосування наслідків такої нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 року платіжних документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунок позивача;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення позивача до Переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку та зобовязати відповідача включити позивача до Переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з наданням до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації про позивача для внесення його даних до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 про визнання нікчемними транзакцій (перерахування та зарахування) коштів на поточний рахунок ОСОБА_3 №9101 в сумі 100901,60 грн., здійснених Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 року.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 щодо невключення ОСОБА_3 до Переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3, як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, невірне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати постанову та додаткову постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що саме залучені банком кошти від вкладника прирівнюються до вкладу, проте кошти позивача були залучені фінансовою компанією, як позику з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця. Позивач не є вкладниками проблемного банку у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правовідносини, що склалися між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» не мають відношення до вкладу. При цьому вважає, що суд порушив вимоги Закону України №4452-VI та неправомірно прирівняв до вкладу кошти, які залучені від позивачів як позика до небанківської фінансової установи (ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр»), де банк не виступав повіреним за відповідним договором.

Протягом всього часу ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» вчинялись дії по перевірці правочинів, передбачені законодавством, в результаті яких встановлено порушення Банком обмеження, що накладені постановою №917, в частині проведення кредитних операцій на суму ,51 грн. на підставі укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» Договорів відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 року та №1 від 19.05.2016 року при відсутності права на укладення таких правочинів, а тому ці договори є нікчемними у відповідності до положень ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином протиправної бездіяльності відповідачем не було допущено, що підтверджується здійсненими ним діями та фактичними обставинами справи.

Зазначив, що рішення відповідача про віднесення відповідних правочинів до категорії нікчемних прийнято відповідно до вимог чинного законодавства.

У апеляційній скарзі відповідач також просив розгляд справи проводити без його участі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. В обґрунтування відзиву зазначає, що доводи відповідача про необґрунтованість перерахунку (повернення) грошових коштів від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на банківський рахунок позивача та визнання таких операцій (транзакцій) з перерахування грошових коштів не може бути визнано нікчемними правочинами ані за приписами ст. 216 ЦК України, ані за ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у зв'язку з чим дії відповідача по визнанню правочинів позивача нікчемними, а також і наказ 42/2 від 01.06.2016 року є протиправними. Отже, договір №980-027-000234270 від 06.05.2016 року є дійсним, оскільки був укладений до початку процедури ліквідації банку, а його нікчемність в судовому засіданні не встановлена та не доведено відповідними доказами. Також зазначає, що кошти в розмірі 100000 грн. були внесені позивачем 06.05.2016 року на його поточний рахунок №9101, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» та в той же самий день, за дорученням позивача перераховані банком на рахунки ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на виконання укладеного з останнім договору позики №980-027-000234270 від 06.05.2016 року. 19.05.2016 року зазначений договір позики був достроково розірваний, а кошти в розмірі 100000 грн. та відсотки в розмірі 901,60 грн. повернуті від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на банківський рахунок позивача, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський». Таким чином, позивач, маючи відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» поточний рахунок, на якому станом на день запровадження у банку тимчасової адміністрації обліковувалися кошти в розмірі 100901,60 грн. - є вкладником у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того відповідачем не надано доказів інформування позивача під розпис про непоширення на його кошти, розміщені у Банку гарантій, передбачених Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг», у звязку з чим на нього поширюються гарантії, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, жодних клопотань чи заяв від позивача та третьої особи до суду не надходило, тому апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що 03.09.2015 року між ОСОБА_3 (сторона-1) та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (сторона-2) укладено договір №980-027-000126994, за яким сторона 1 передає стороні 2 у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а сторона 2 зобов'язується повернути кошти стороні 1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (а.с. 130).

Також, 05.01.2016 року між позивачем (сторона-1) та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (сторона-2) укладено договір №980-027-000171164, за умовами якого сторона 1 передає стороні 2 у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а сторона 2 зобов'язується повернути кошти стороні 1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (а.с. 131).

Крім того, між ПАТ «Банк Михайлівський» (банк) та ОСОБА_3 (клієнт) укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», згідно умов якого, банком з ініціативи клієнта відкрито на його ім'я поточний рахунок №9101 в гривні для зберігання грошей клієнта.

Окрім Договору банківського рахунку, позивач 06 травня 2016 року уклав з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (далі - ТОВ «ІРЦ») договір «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно) №980-027-000237853 щодо передачі у власність ТОВ «ІРЦ» коштів на суму 100000 грн. на строк не більше 122 днів з виплатою 34,16% річних (а.с. 132). У статті 1 цього Договору, серед іншого, обумовлено, що ТОВ «ІРЦ» повертає отримані від ОСОБА_3 кошти, а також нараховані за ними відсотки на його поточний рахунок №9101, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський».

Пунктом 5.4.3 зазначеного Договору ТОВ «ІРЦ» має право з власної ініціативи повернути кошти у будь-який момент дії Договору, у тому числі, але не виключно, у випадку, якщо ОСОБА_3 звернеться із вимогою про дострокове розірвання Договору добровільного страхування фінансових ризиків «Капітал».

06.05.2016 року з поточного рахунку позивача №9101 перераховано на поточний рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в банку суму грошових коштів у розмірі 100000,00 грн. із призначенням платежу «Перерахування коштів згідно договору №980-027-000234270 від 06.05.2016 року», що підтверджується платіжним дорученням №988565 від 06.05.2016 року, виданим Дніпропетровським відділенням №1 ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с. 132-133).

На виконання своїх зобов'язань за Договором позики від 06.05.2016 року, ТОВ «ІРЦ» 19 травня 2016 року перерахувало на поточний рахунок позивача, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», отримані від нього кошти в сумі 100000 грн. разом з нарахованими відсотками в сумі 901,60 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно договору №980-027-000234270 від 06.05.2016 року» на поточний рахунок позивача №9101, що підтверджується випискою по особовим рахункам від 19.05.2016 року (а.с. 78).

Згідно з довідкою ПАТ «Банк Михайлівський» від 16 серпня 2016 року №ЗГ-ЕП (К)/2091 про стан рахунку №9101, 19 травня 2016 року на поточний рахунок позивача надійшли кошти від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в розмірі 100000,00 грн., з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором за договором №980-027-000234270 від 06.05.2016 року» та в розмірі 901,60 грн., з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-027-000234270 від 06.05.2016 року ».

При цьому у наведеній вище довідці ПАТ «Банк Михайлівський» від 16 серпня 2016 року про стан рахунків позивачів зазначено, що зарахування коштів на рахунок є нікчемним правочином. На момент проведення вищезазначеної транзакції ТОВ «Інвестиційнорозрахунковий центр» не мало в своєму розпорядженні достатньої кількості залишку власних коштів для проведення розрахунків за вказаними договорами. Набуття Товариством у розпорядження коштів Банку здійснено на підставі нікчемних договорів в порушення вимог діючого законодавства України та всупереч прямої заборони Національного банку України на укладання такого роду договорів. Подальше здійснення будь-яких дій по розпорядженню коштами є нікчемними. Сума коштів має бути повернута Банку.

На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року за №4/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23 травня 2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

За даними рішеннями розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23.05.2016 року до 22.07.2016 року включно.

Уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено ОСОБА_5.

Рішенням Правління Національного банку України №124-рш від 12.07.2016 року оголошено відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».

На підставі Рішення НБУ № 124-рш виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів прийнятого Рішення № 1213 від 17.07.2016 року, відповідно до якого з 13.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_5 строком на два роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року.

Рішенням № 1702 від 1 вересня 2016 року виконавча дирекція Фонду змінила Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», на ОСОБА_4 з 5 вересня 2016 року.

Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №265 від 24.01.2017 року: відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 з 25.01.2017 року, делеговано ОСОБА_4 повноваження ліквідатора, визначені Законом, зокрема ст.ст.37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписанням всіх договорів, повязаних з реалізацією банківських активів банку, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку та повноважень визначених пп.4, 5, 6 та 8 ч.2 ст.37, п.4 ч.1 ст.48 Закону з 25.01.2017 року; призначено уповноваженою особою фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_6 та делеговано йому з 25.01.2017 року повноваження ліквідатора Банку, визначені пп.4, 5, 6 та 8 ч.2 ст.37, п.4 ч.1 ст.48 Закону, а саме організація правової роботи, проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз діяльності Банку, представництво Банку в органах державної влади, в межах повноважень визначених цим рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що для перевірки правочинів наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_5 від 24.05.2016 року № 27/1 «Про створення комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» створено комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлених правочинів (у тому числі договорів).

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_5 «Щодо діяльності комісії по перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» від 13.07.2016 року № 2 продовжено строк перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними протягом процедури ліквідації на строк 6 місяців з дня початку ліквідаційної процедури ПАТ «Банк Михайлівський».

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_5 від 01.06.2016 року № 42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними», Комісією по перевірці правочинів затверджено результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, викладені Комісією в Акті № 2 від 01.06.2016 року.

Згідно висновків Комісії встановлено, що виконуючи 19.05.2016 року платіжні документи ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі ,74 грн., Банк здійснив операції з порушенням вимог законодавства, що призвели до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, що є ознакою нікчемності правочину згідно положень п.п.7-9 ч.3 ст.38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

До цих правочинів відповідач відносить також правочин за участю позивача, що підтверджено ним у наданих до суду письмових запереченнях та апеляційній скарзі.

З матеріалів справи вбачається, що 09.08.2016 року позивач звертався до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» із заявою про включення до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування та включення до вищезазначеного реєстру, а також про стан рахунку №9101.

Листом від 16.08.2016 року за № ЗГ-ЕП/2092/1 заявника повідомлено, що Комісією по перевірці правочинів на предмет виявлення нікчемних правочинів встановлено, що правочин з переказу коштів, здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 року на поточний рахунок ОСОБА_3 №9101 в сумі 100901,60 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно договору №980-027-000234270 від 06.05.2016 року» визнано нікчемним.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI (далі по тексту - Закон № 4452).

Відповідно до п.15 ч.1 ст.2 Закону №4452 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) система гарантування вкладів фізичних осіб являє собою сукупність відносин, що регулюються цим Законом, субєктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники.

Згідно з п.4 ч.1 ст.2 Закону №4452 вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

З огляду на приписи вищевикладеної норми, позивачі є вкладниками ПАТ «Банк Михайлівський», оскільки вони уклали з Банком договори банківського рахунку.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №4452 Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.4 Закону №4452 основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, серед іншого, такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За приписами частини 1 статті 26 Закону №4452 Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону №4452 (в редакції чинній на момент початку процедури виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації) вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивач, будучи вкладником ПАТ «Банк Михайлівський», після прийняття Правлінням Національного банку України постанови «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського рахунку укладеного з Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування.

Частиною 4 ст.26 Закону №4452 передбачено, що Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на предявника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка є повязаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення);

5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - один рік до дня прийняття такого рішення);

6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;

7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобовязань;

9) за вкладами у філіях іноземних банків;

10) за вкладами у банківських металах;

11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

До матеріалів справи не надано доказів того, що кошти за вкладом позивача підпадають під визначений перелік.

За правилами ч.ч.1-3 ст.27 Закону №4452 (в редакції чинній на момент початку процедури виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації) Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Відповідно до ч.5 ст.27 Закону №4452 протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність«, - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий курєр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.27 Закону №4452 (в редакції чинній на момент відкликання банківської ліцензії ПАТ «Банк Михайлівський» та запровадження процедури ліквідації банку) Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» , або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

З вищевикладених норм права колегія суддів прийшла до висновку, що з моменту отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», відповідач був зобовязаний сформувати повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з зазначенням рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами, включивши до нього позивача, як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», та визначити суму, що підлягає відшкодуванню.

Згідно з ч.2 ст.38 Закону №4452 протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина 3 статті 38 Закону №4452 визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

За правилами статті 204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочину, яка полягає у тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальне поняття недійсності правочину встановлено ст.215 Цивільного кодексу України, відповідно до змісту частин 2 та 3 якої недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст.228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що Уповноважена особа Фонду наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення нікчемних, однак дане право не є абсолютним, а кореспондується з обовязком встановити перед прийняттям рішення обставин, з якими закон повязує нікчемність правочину. Тобто, саме по собі твердження про нікчемність правочинів є недостатнім для визнання їх такими, оскільки у даному випадку воно нівелюється протилежним твердженням вкладників про дійсність вкладів.

Відтак, якщо Уповноважена особа Фонду вважає правочин нікчемним, вона зобовязана навести відповідне обґрунтування з посиланням на передбачені ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстави визнання правочину нікчемним.

З матеріалів справи встановлено, що в обґрунтування твердження про нікчемність правочину з переказу ТОВ «Інвестиціно-розрахунковий центр» на розрахунковий рахунок позивача грошових коштів, став висновок відповідача про те, що на момент здійснення транзакції ТОВ «Інвестиціно-розрахунковий центр» не мало достатнього залишку власних коштів для проведення розрахунків за договором, укладеним з позивачем.

На думку відповідача, вказане свідчить про безпідставне та в порушення вимог чинного законодавства України зарахування на рахунок ОСОБА_3 грошових коштів, що належать ПАТ «Банк Михайлівський».

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктами 1.24, 1.30 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

З наявної в матеріалах справи довідки про стан рахунку позивача вбачається, що 19 травня 2016 року ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зі свого рахунку №5802, який відкрито в ПАТ «Банк Михайлівський», на рахунок позивача №9101, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», здійснив перерахунок коштів з призначенням платежу: повернення коштів згідно з договором «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно), який укладався між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», а також сплата процентів за цим договором.

Таким чином, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19 травня 2016 року відповідними платіжними дорученням зі свого розрахункового рахунку ініціювало переказ коштів на повернення позики та сплату процентів позивачу на підставі відповідного договору, укладеного між ними.

На підставі системного аналізу приписів статті 38 Закону №4452, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів), укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Разом з тим, договір «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно) укладений між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та позивачем і відповідні транзакції були вчинені 19 травня 2016 року саме на умовах вказаного договору.

ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтами, в даному випадку перед позивачем, забезпечуючи рух коштів від ініціатора ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» до отримувача переказу, тобто ОСОБА_3.

Також, договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а отже операції по перерахунку коштів були правомірними та відповідали діючому законодавству України.

Також, за умовами договору «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно), укладеного між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та позивачем, передбачена можливість дострокового повернення коштів.

Слід зазначити, що відповідно до п.7.17 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 року №346 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) Національний банк, якщо банк не забезпечив виконання рішення Національного банку щодо обмеження, зупинення чи припинення окремих видів здійснюваних банком операцій, здійснення яких рішенням Національного банку зупинено, обмежено чи припинено, або не виправив виявлені в його діяльності порушення, не припинив здійснення ризикової діяльності в установлений строк чи в діяльності банку установлено новий факт здійснення ризикової діяльності відповідно до пункту 3.3 глави 3 розділу I цього Положення в установлений строк, або недотримав умов обмеження/зупинення, може прийняти рішення про: - продовження строку дії заходу впливу у вигляді обмеження або зупинення операцій; - застосування до банку інших заходів впливу.

Таким чином, негативні наслідки при невиконанні банком рішень НБУ щодо обмеження чи припинення операцій настають саме для такого банку, а не для його клієнтів, тому позивач не може нести відповідальність за дії працівників фінансової установи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» були відсутні підстави для визнання нікчемними транзакцій (операцій) щодо списання коштів з відкритого в банку розрахункового рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача.

Таким чином, Уповноваженою особою Фонду не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку рахунків вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому така бездіяльність відповідача суперечить приписам чинного законодавства та є протиправною.

Враховуючи встановлені у справі обставини та наведені норми права, беручи до уваги не підтвердження висновків відповідача щодо нікчемності укладеного позивачем правочину, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 в частині визнання нікчемними транзакцій (перерахування та зарахування) коштів на поточний рахунок ОСОБА_3 №9101 в сумі 100901,60 грн., здійснених Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 року.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача включити позивача до Переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з наданням до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації про позивача для внесення його даних до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 Розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 9 серпня 2012 року №14 (далі Положення №14), в редакції чинній з 05.07.2016 року, Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення; 3) переліки: рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону.

Перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду (далі - Перелік), формується за структурою, визначеною додатком 4 до цього Положення, та не включає інформацію про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунки вкладника, які раніше не були включені до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки такий перелік сформовано та передано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, натомість, відновити порушене право позивача можливо виключно шляхом надання відповідачем до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо позивача, як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 272, 286, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі № 804/7966/16 за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій та бездіяльності протиправними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 червня 2018 року.

ОСОБА_7 ОСОБА_1

Судді Н.А.Олефіренко

ОСОБА_8