Справа № 825/1765/18
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/1765/18

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Чернігівської обласної державної адміністрації (далі Чернігівська ОДА), Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації (далі Департамент СЗН Чернігівської ОДА) про визнання протиправною відмову Департаменту СЗН Чернігівської ОДА у наданні позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення та зобовязання Департаменту СЗН Чернігівської ОДА, Чернігівської ОДА прийняти від позивача документи необхідні для видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, вирішити питання надання позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видати відповідне посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії.

25.01.2018 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС.

В лютому 2018 року позивач звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради з пакетом документів щодо видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, із числа потерпілих категорії 4.

В подальшому відповідні документи в межах повноважень розглянуті Департаментом СЗН Чернігівської ОДА та листом від 26.03.2018 № 10-11/2862 ОСОБА_1 фактично відмовлено у встановленні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та видачі відповідного посвідчення та зазначено, що після внесення законодавчих змін, підстав для пропонування обласній державній адміністрації видати посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих категорії 4, не вбачається.

Вважає відповідні дії відповідачів протиправними, такими, що порушують її права, встановлені Конституцією України та чинним законодавством України.

17.04.2018 даний адміністративний позов залишено без руху.

У звязку з виконанням вимог ухвали без руху 20.04.2018 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. У відповідності до статтей 261-262 Кодексу адміністративного судочинства України заявами по суті є позов, відзив, відповідь на відзив та заперечення.

07.05.2018 відповідачем Департаментом СЗН Чернігівської ОДА надано відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що під час опрацювання документів ОСОБА_1 виявлено відсутність підстав для видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Особа має належати до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили у цій зоні не менше чотирьох років. У період з 22.06.1987 по 07.09.2016 ОСОБА_1 проживала на території, що відносилася до зони посиленого радіоекологічного контролю (с. Ковпита), однак з 07.09.2016 відповідно до паспортних даних ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, що не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, тобто не проживає, не працює та не навчається на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому органи влади не вживали протиправних дій у відмові щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення категорії 1.

08.05.2018 відповідачем Чернігівською ОДА надано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки будь-яких порушень прав позивача відповідачем не допущено, Чернігівською ОДА не приймалося будь-якого рішення щодо видачі посвідчення ОСОБА_1 чи відмови у видачі посвідчення.

Позивачем 11.05.2018 та 16.05.2018 надано відповіді на відзиви відповідачів, в яких останній зазначає, що відповідачі у відзивах на позов не надали аргументів щодо правомірності своїх рішень, в звязку з чим просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу 25.01.2011 видано посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії В-П № 805753 (а.с. 11).

На засіданні Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України встановлено, що захворювання позивача повязане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, про що видано експертний висновок (а.с. 13).

На підставі вказаного експертного висновку, Чернігівською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВБ № 058199 від 25.01.2018 (а.с. 12).

Згідно довідки виконавчого комітету Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 26.01.2018 № 113 позивач дійсно з 22.06.1987 по 07.09.2016 зареєстрована та постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідний населений пункт відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106 до 31.12.2014 відносився до 4 зони, зони посиленого радіоекологічного контролю (а.с.14).

З вищевказаними документами у лютому 2018 року позивач звернулася до Управління соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради для отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

16.02.2018 Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської у м. Чернігові ради листом № 05/2453 (а.с.16) повідомило позивача про те, що Департаментом СЗН Чернігівської ОДА проведено перевірку документів щодо видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, однак не знайдено підстав для видачі вказаного посвідчення, в звязку з чим Департамент СЗН Чернігівської ОДА не може внести пропозицію обласній державній адміністрації щодо вирішення даного питання.

26.03.2018 Департамент СЗН Чернігівської ОДА надіслав позивачу лист № 10-11/2862 щодо розгляду звернення, в якому зазначив, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VІІІ скасовано зону посиленого радіоекологічного контролю. Також скасовано статтю 23 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачалося надання відповідних пільг і компенсацій особам, віднесених до категорії 4 потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Враховуючи, що позивач з 07.09.2016 не проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю довідку про встановлення причинного звязку інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи медико-соціальною експертною комісією видано 25.01.2018, тобто після внесення законодавчих змін, підстав для пропонування обласній державній адміністрації видати посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих категорії 4, не вбачається (а.с.15).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення, визначено Законом УРСР від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами і доповненнями (далі - Закон №796).

Відповідно до ст. 9 Закону №796, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 11 Закону №796, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4 належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Зважаючи на те, що позивач постійно проживала та була зареєстрована на території зони посиленого радіоекологічного контролю, і станом на 1 січня 1993 року прожила у цій зоні не менше чотирьох років, в розумінні Закону № 796, безумовно є потерпілою від Чорнобильської катастрофи.

За змістом статей 14 і 65 Закону №796, для встановлення пільг і компенсацій вказаним особам встановлюється категорія 4 та видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 із змінами і доповненнями (далі - Порядок №51).

За визначенням, наведеним у Порядку №51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 6 Порядку №51, особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Статтею 15 Закону №796, передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Положення статті 15 Закону №796, кореспондуються з приписами пункту 10 Порядку №51, відповідно до якого особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років посвідчення видаються на підставі довідки встановленого зразка.

Отже, особи, які станом на 1 січня 1993 року постійно проживали або працювали на території зони посиленого радіоекологічного контролю понад чотири роки, визнаються потерпілими від Чорнобильської катастрофи та мають право на встановлення пільг і компенсацій, передбачених Законом №796.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 Закону №796, до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належать інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Відмовляючи у встановленні позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, відповідачі посилаються на Закон України від 28.12.2014 № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким внесено зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991 № 791а-XII та, зокрема, зону посиленого радіоекологічного контролю, в тому числі і населений пункт в якому проживала позивач, виключено з числа зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991 № 791а-XII (зі змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №№ 791а-XII) залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей ґрунтів, величини перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов'язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров'я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших спеціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих та соціально-побутових відносин територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону №№ 791а-XII такими зонами, зокрема, є:

1) зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році;

2) зона безумовного (обов'язкового) відселення - це територія, що зазнала інтенсивного забруднення довгоживучими радіонуклідами, з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 15,0 Кі/кв. км та вище, або стронцію від 3,0 Кі/кв. км та вище, або плутонію від 0,1 Кі/кв. км та вище, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 5,0 мЗв (0,5 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період;

3) зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/кв. км, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/кв. км, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

До 01.01.2015 до зон, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, належала й зона посиленого радіоекологічного контролю - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 1,0 до 5,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,02 до 0,15 Кі/кв. км, або плутонію від 0,005 до 0,01 Кі/кв. км за умови, що розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів перевищує 0,5 мЗв (0,05 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період, яка була передбачена абзацом п'ятим частини другої статті 2 Закону № 791а-XII.

Згідно із Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону №№ 791а-XII виключено, відтак із зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

Законом України від 28.12.2014 №76-VIII, виключено також статтю 23 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка встановлювала компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4.

Вказані норми, згідно Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №76-VIII набрали чинності з 01.01.2015.

Спираючись саме на вищевикладені зміни у законодавстві, відповідач обґрунтовує свою відмову у встановленні позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Необхідною умовою реалізації пільг і компенсацій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є встановлення відповідній особі статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 4, яке видається на підставі довідки про період проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Аналізуючи зміни у законодавстві, зокрема, внесені Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виключення із правового регулювання такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015.

В той же час висновки, до яких дійшли відповідачі, пов'язуючи виключення такої зони як зона посиленого радіоекологічного контролю із наявністю у особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, - є безумовно помилковим, адже жодних змін у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не відбулось.

Крім того, виключення законодавцем з 01.01.2015 з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015.

Враховуючи вищевикладене, статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він присвоєний, довічно, оскільки його отримання до 01.01.2015 відбулось правомірно, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01.01.2015.

При цьому, наявне у позивача на час розгляду справи посвідчення потерпілого категорії 4 серії В-П № 805753, є діючим.

Тому на момент звернення із заявою про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії позивач мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Відтак, у відповідності до приписів пункту 1 частини 1 статті 14 Закону№796 та п.10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51, позивач має право на отримання статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Статтею 12 Закону №796, передбачено, що причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

З матеріалів справи вбачається наявність у позивача всіх юридичних підстав для встановлення статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі посвідчення потерпілого 1 категорії, оскільки статтею 14 Закону №796 визначено, що до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії можуть бути віднесені інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, який встановлений, зокрема, медико-соціальною експертною комісією.

Встановлено, що позивач дійсно проходив огляд в МСЕК 25.01.2018, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VІІІ. Проте, суд зауважує, що для вирішення питання про встановлення позивачу статусу потерпілого 1 категорії не має правового значення факт проходження позивачем огляду у МСЕК після 01.01.2015, оскільки як вже встановлено, на момент проходження огляду МСЕК позивач мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, який зберігається у неї довічно, якщо не буде змінений на іншу категорію.

Абзацом третім пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51, передбачено, що видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Відповідно до абзаців 4 та 9 пункту 10 вказаного Порядку, посвідчення видаються інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п.10 вищевказаного Порядку, рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Інших вимог щодо надання документів вказаний Порядок не містить, відтак до заяви додаються копії документів для встановлення особи, зокрема, паспорт та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, копія виписки-довідки МСЕК із експертним висновком та посвідчення потерпілого 4 категорії.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернулася з відповідною заявою щодо отримання посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та надала передбачені законодавством документи, однак Департаментом СЗН Чернігівської ОДА листом від 26.03.2018 протиправно відмовлено у задоволенні заяви щодо видачі посвідчення, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії із числа потерпілих категорії 4.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною відмову Департаменту СЗН Чернігівської ОДА у наданні позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення та зобовязання Департаменту СЗН прийняти від позивача документи необхідні для видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, вирішити питання надання позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видати відповідне посвідчення.

Щодо позовних вимог про зобовязання Чернігівської ОДА прийняти від позивача документи необхідні для видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, вирішити питання надання позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видання відповідного посвідчення суд зазначає наступне.

Питання визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, видачі відповідних посвідчень врегульовано Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 (далі - Порядок).

Пунктом 10 Порядку передбачено видачу посвідчень потерпілим та учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Відповідно до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 25.12.2013 № 538 «Про організацію роботи з видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Департамент соціального захисту населення облдержадміністрації забезпечує організаційну роботу по видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому саме Департаментом за поданням місцевих органів соціального захисту опрацьовуються документи для прийняття обласною державною адміністрацією відповідних рішень.

Таким чином, Чернігівською ОДА, як субєктом владних повноважень не вчинено дій щодо порушення прав позивача, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства саме Департамент СЗН облдержадміністрації за поданням місцевих органів соціального захисту опрацьовує документи для прийняття обласною державною адміністрацією відповідного рішення.

В звязку з тим, що документи щодо видачі посвідчення ОСОБА_1 до Чернігівської ОДА не надходили, рішення щодо видачі посвідчення останній чи відмову у видачі посвідчення облдержадміністрацією не приймалося, як наслідок вищевказані позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню здійснені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (вул. Іоанна Максимовича, 10, м. Чернігів, 14000, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Чернігівської обласної державної адміністрації (вул. Шевченка, 7, м. Чернігів, 14000, ), Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації (прос. Миру, 116-А, 8, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУС 03195961) про визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації у наданні ОСОБА_1 статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення.

Зобовязати Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації прийняти від ОСОБА_1 документи необхідні для видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, вирішити питання надання ОСОБА_1 статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видати відповідне посвідчення.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації (прос. Миру, 116-А, 8, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУС 03195961) на користь ОСОБА_1 (вул. Іоанна Максимовича, 10, м. Чернігів, 14000, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Тихоненко

Повний текст рішення складено 18.06.2018.