Справа № 569/5721/18
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/5721/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючого судді Кучиної Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови про вчинення адміністративного правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про вчинення адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 20.03.2018 року близько другої години ранку, керуючи автомобілем Renault Scenic, він перетнув перехрестя доріг на дозволений (зелений) сигнал світлофору, після чого проїхавши приблизно 200 метрів його зупинили працівники поліції, що стояли край узбіччя на службовому автомобілі, однак без увімкнених проблискових маячків.

Без пояснення причини зупинки транспортного засобу працівник поліції попросив його вийти з автомобіля, надати всі реєструючі право власності документи на автомобіль, посвідчення водія, а також попросив відкрити багажник автомобіля. Він виконав усі вимоги працівника поліції, хоч і сумнівався в їх законності, однак це була ніч і сперечатись він не мав наміру, адже ніяких порушень закону не вчинив.

Після перевірки документів працівник поліції заявив, що в нього не правильний поліс страхування цивільно-правової відповідальності, при цьому натякаючи на можливість вирішення питання на місці. Коли ж він спитав чи йому пропонують дати хабар представнику правоохоронних органів останній виписав на нього протокол серії БР №237020 від 20.03.2018 р. про те, що він здійснив переїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору.

Під час складання постанови він заявив працівнику поліції усне клопотання, що згідно наданих йому законом прав він має намір скористатись правовою допомогою адвоката, і клопотав про складення протоколу, а не постанови. Його клопотання було мовчки проігноровано.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП не знаходить свого підтвердження в дійсності. Просить позов задоволити.

Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов, однак останній не скористався своїм правом, відтак суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В оглянутої в судовому засіданні постанови серії БР №237020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП встановлено, що 20.03.2018 року близько другої години ранку, керуючи автомобілем, ОСОБА_1 перетнув перехрестя доріг на дозволений (зелений) сигнал світлофору, після чого проїхавши приблизно 200 метрів його зупинили працівники поліції, що стояли край узбіччя на службовому автомобілі, однак без увімкнених проблискових маячків.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі - Правила дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

За таких обставин суд вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови не були з'ясовані всі обставини справи, не встановлені свідки правопорушення, доказів фото-відео фіксації порушення суду не надано, а тому позовні вимоги про скасування постанови є обгрунтованими.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ч. 2ст. 77 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Проте, відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву та доказів вчинення правопорушення ОСОБА_1 суду не надав.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем суду не надано, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростовані.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення. З цього слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб'єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невуноватості.

Враховуючи, що в судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів, а всі сумніви щодо винуватості особи у вчиненні правопорушення, відповідно до Конституції України, трактуються на користь позивача, а відтак суд вважає, що спірну постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч. 2 ст.122 КУпАП, слід скасувати.

Що стосується вимоги позивача видати окрему ухвалу та направити її до ГУНП у Львівській області з метою ініцюювання службового розслідування по факту вимагання неправомірної вимоги (хабаря) працівниками міліції суд приходить до висновку в цій частині відмовити за недоведеністю, оскільки позивачем не надано суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування вищевказаної вимоги.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 77, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови про вчинення адміністративного правопорушення - задоволити частково.

Постанову серії БР №237020 про накладення адміністративного стягнення від 20.03. 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за ч.2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Житомирський апеляційний адміністративний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса проживання: м. Рівне. вул Київська, б. 32, кв. 98.

Відповідач - Головне Управління національної поліції в Львівській області, місцезнаходження: м. Львів, пл. Г.Григоренка, 3.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_2