Справа № 815/5850/17
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/5850/17

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.
Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 15.02.2018р.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Лукянчук О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

В С Т А Н О В И В:

13.11.2017р. товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» звернулося до суду з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000038/2 від 09.06.2017р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00737 від 09.06.2017р.; стягнення судового збору.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2018р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.

Згідно із п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в звязку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.04.2017р. між ТОВ Дунайська імпортна компанія та фірмою Frutopolis S.A. (Греція) укладено зовнішньо - економічний контракт на поставку №336/17 (надалі - контракт). /а.с.18-27/

Відповідно до умов контракту фірма Frutopolis S.A. зобов'язалася поставити, а ТОВ Дунайська імпортна компанія прийняти та оплатити товар, вказаний у специфікаціях, які є невід'ємною частиною контракту, в порядку та на умовах, обумовлених в контракті.

Зокрема, відповідно до специфікації №10 від 06.06.2017р. до контракту та інвойсу №010 від 06.06.2017р., фірма Frutopolis S.A. на умовах поставки FСА-Скідра поставила ТОВ Дунайська імпортна компанія товар: абрикоси свіжі, класу В, у пластикових ящиках - 800 шт., на 10 дерев'яних піддонах, врожай 2017 р., країна виробництва - Греція, виробник - Frutopolis S.A., вага брутто - 8446кг., вага нетто - 7921 кг., на загальну суму: 2770,35 євро (з яких: 0,35 євро за 1кг без транспортних витрат).

На підставі договору про надання послуг між позивачем та ТОВ Брокерська Експедиційна Компанія Атаман-Груп з метою митного оформлення товару ТОВ Дунайська імпортна компанія для підтвердження його митної вартості до митного поста Одеса-Порт Одеської митниці ДФС була подана електронна митна декларація №UA 500060/2017/008038, в якій визначено митну вартість товару, що імпортується, за основним методом - за ціною зовнішньо - економічного контракту.

Для підтвердження митної вартості надано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт, специфікація до контракту про постачання товару, інвойс, прайс-листи виробника, пакувальний лист, сертифікат походження товару, митна декларація країни відправлення, документи, які підтверджують транспортні витрати (контракти з перевізниками, рахунок-фактура, автотранспортна накладна, договір-заявка, довідка про транспортні витрати, книжка МДП).

Судом першої інстанції, також, встановлено, під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №UA500060/2017/008038, встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: в наданій довідці на вартість перевезення не визначені умови поставки; в експортній митній декларації не визначений клас (А, В) товару, що не давало змоги перевірити вартість товару; у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо включення або не включення вартості упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

У зв'язку з цим, відповідно до ч.ч. 3, 5 ст.54 МК України, відповідач витребував у позивача додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписки з бухгалтерської документації; 2) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларанта повідомлено, що згідно з положеннями ч.6 ст.53 МКУ він або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати інші наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Уповноваженою особою декларанта надіслано повідомлення щодо неможливості надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Одеська митниця ДФС відмовила ТОВ Дунайська імпортна компанія в митному оформленні та пропуску товарів по МД №UA500060/2017/008038, про що складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00737 від 09.06.2017р. /а.с.16-17/

09.06.2017р. відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000038/2, згідно якого митницею визначено митну вартість товарів на рівні 0,7365 долара США за кг. ваги нетто. /а.с.14-15/

Не погоджуючись з правомірністю рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, обґрунтовано витребував у декларанта додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів внаслідок виявлених розбіжностей у наданих декларантом документах, а також, після відмови у надані додаткових документів, цілком правомірно провів консультації з декларантом для обрання методу визначення митної вартості шляхом обміну електронними повідомленнями, та прийняв обґрунтоване рішення про визначення митної вартості за резервним методом, при цьому зазначивши у рішенні послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 23, 24 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

За змістом частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

Згідно частин 5, 6 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані надати додатковий перелік документів. При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що, за висновками митниці, подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме: у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо включення або не включення вартості упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; до митного оформлення товару не надані належні документи, що містять відомості про вартість перевезення; у пункті 3.1 зовнішньоекономічного договору від 27.04.2017 року №336/17 зазначено, що оплата за товар здійснюється на умовах 100% передплати зі сторони покупця. Інших умов сплати за товар у контракті не наведено. Проте, у поданому інвойсі відсутні умови здійснення оплати за товар. До митного оформлення документ підтверджуючий здійснення передплати документ не надавався. Таким чином, не виконанні умови здійснення оплати за товар передбачені зовнішньоекономічним контрактом від 27.04.2017 року №336/17; для підтвердження витрат на транспортування декларантом повинні бути подані транспортні (перевізні) документи, а саме: рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури; калькуляція транспортних витрат; адреса відправника FRUTOPOLIS S.A., яка вказана в митної декларації країни відправлення від 06.06.2017 №17GREX94, відрізняється від адреси, вказаної в МД UA500060/2017/008038 та сертифікаті з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 06.06.2017р. № А702102.

Суд першої інстанції вважав вказані посилання митниці обґрунтованими.

Натомість, судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки ТОВ Дунайська імпортна компанія до митного оформлення, окрім інвойсу від 24.06.2017р. №037 та експортної митної декларації надано специфікацію до контракту на постачання товару, прайс-листи виробника товару та пакувальний лист, в яких зазначено розподілення товару на класи. Тобто, з наданих позивачем документів митний орган мав можливість встановити клас товару, який ввозився товариством.

Щодо посилання в п.33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000038/2 від 09.06.2017р. на те, що у наданих ТОВ Дунайська імпортна компанія до митного оформлення документах відсутня інформація щодо включення або не включення вартості упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, то в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, з посиланням на ст.ст.52, 53, 58 МК України та п.21, п.22 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН Формуляр-зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі (ЕСЕ/TRADE/148) (Женева, вересень 1983 року), зазначив, що товариство зобовязане було зазначати достовірні відомості про вартість товару, в тому числі і про вартість упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням, не лише в зовнішньоекономічному договорі, а й інвойсі, пакувальному листі тощо.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки витрати на пакування включаються до складу митної вартості лише у разі, якщо їх не включено у вартість самого товару.

Водночас, за умовами п.7.1, п.7.2 контракту на поставку №336/17 від 27.04.2017р. товар може поставлятися як у зворотній тарі покупця, так і у тарі постачальника, яка не підлягає поверненню та її вартість входить до ціни товару. Обов'язок упаковки і маркування товару покладається на постачальника. Дані витрати входять до ціни товару та не підлягають відшкодуванню.

Таким чином, у даному випадку якщо поставка товару була здійснена у тарі постачальника, то, відповідно, її вартість також увійшла у ціну товару. Ту обставину, що поставка товару була здійснена у тарі постачальника компанії Frutopolis S.A. (Греція) підтверджено наданою позивачем калькуляцією від 06.06.2017р. (інвойс №010, контракт №336/17 від 27.04.2017 року), з огляду на яку: пакування 0,075 євро, у тому числі: ящики - 0,055 євро, піддони 0,02 євро. /а.с.39/

За вказаних обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта стосовно того, що у спірних правовідносинах вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв'язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару. А відтак, у інвойсі, пакувальному листі, тощо цілком правомірно не зазначено окремо вартості пакування та тари, оскільки їх вартість входить до вартості товару, є її складовою частиною.

Варто зазначити, що відповідно до калькуляції до вартості товару також входять і витрати на переробку товару, охолодження, постійні витрати фабрики, витрати на митне оформлення (експорт), перевезення товару (з поля до фабрики). Проте, зазначені складові, також, окремо не зазначаються в інвойсі та пакувальному листі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, при митному оформленні товару, надав відповідачу довідку про транспортні витрати від 06.06.2017 року, де транспортна компанія Masiv Auto SRL (Молдова) зазначила, що згідно заявки №09-GR від 05.06.2017р. по договору №337/17 від 26.05.2017р., вартість транспортних послуг складає 2 500 євро. /а.с.71/

Що ж стосується не визначення у довідці умов постачання товару, на що послалася митниця в спірному рішенні про коригування митної вартості товару, то колегія суддів, зазначає, що чинним законодавством не визначено обов'язкових реквізитів, які повинні бути у таких довідках про транспортні витрати, у тому числі умови постачання, а тому, відповідно, їх відсутність у цій довідці не може бути належною причиною для відмови у митному оформленні за контрактною ціною товару.

Вказана довідка носить виключно інформаційний характер та надається безпосередньо перевізником замовнику перевезення у рамках договору про перевезення, тому не повинна містити умови, на яких здійснюється постачання товару, які обумовлено між покупцем товару та постачальником в окремому договорі.

На підтвердження оплати за перевезення суду надано акт виконаних робіт, платіжне доручення та довідку банку.

У довідці про транспортні витрати зазначений маршрут перевезення та, відповідно, місце початку маршруту, а саме: Скідра, Греція. Тобто, у даній довідці фактично зазначені умови постачання товару.

Умови постачання товару визначено у контракті на постачання №336/17 від 27.04.2017 року, у інвойсі №010 від 06.06.2017 року та специфікації до вищевказаного контракту. Так, сторони домовились, що товар постачається на умовах FСА - Скідра, що зазначено в вищевказаних документах.

У звязку з цим, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апелянта стосовно наявності інформації про вартість транспортування в наданих до митниці документах.

Дослідивши надані позивачем документи, які ним подавалися під час митного оформлення товарів, колегія суддів встановила, що з них вбачається ідентифікація товару, його числові значення, вартість, чим спростовується висновок митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товару за заявленою позивачем митною вартістю, тобто за ціною договору, необхідність у витребуванні додаткових документів та у застосуванні другорядних методів визначення митної вартості товарів.

До митного оформлення декларантом були надані документи, перелік яких визначений митним законодавством, та які, як встановлено під час розгляду справи, давали митному органу змогу визначити заявлену митну вартість товарів. А відтак, витребування у декларанта додаткових документів є безпідставним, що свідчить про неправомірність рішення митного органу у неприйнятті митної декларації і відмові митного оформлення товарів та коригування їх митної вартості.

Одеською митницею ДФС, як субєктом владних повноважень, на якого КАС України покладає обовязок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих нею рішень, не доведено, які відомості в зовнішньоекономічному контракті, інвойсі та інших наданих декларантом документах є сумнівними та в чому полягають наявні в нього сумніви, не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення за шостим методом та неможливості визначення митної вартості товару за ціною угоди, а також не спростовано те, що надані позивачем митному органу документи були достатніми для визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нового - про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з платіжними дорученнями: №538 від 02.11.2017р. позивачем плачений судовий збір за подання позову у сумі 1600 грн.; №539 від 02.11.2017р. у сумі 1600 грн. /а.с.3/; №1313 від 26.02.2018р. за подання апеляційної скарги сплачений судовий збір у сумі 4800грн. /а.с.163/. Отже, загальна сума сплачених витрат на судовий збір складає 8000грн.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000038/2 від 09.06.2017р.; картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00737 від 09.06.2017р.

Стягнути з Одеської митниці ДФС () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» () судовий збір в сумі 8000 (вісім тисяч) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3