Справа № 809/697/18
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/3590/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Хобор Р.Б.

з участю секретаря судового засідання: Джула В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ-75» на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року (постановлена головуючим-суддею Чуприна О.В.) за адміністративними позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ-75» до Яремчанської міської ради про визнання протиправними та скасування окремих положень рішення,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ-75» (далі - ОСББ-75, позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Яремчанської міської ради про визнання протиправними та скасування пункту 1.31 рішення XXІ сесії сьомого скликання Яремчанської міської ради № 316-21/2018 від 01.03.2018 «Про розгляд земельних питань», яким ОСББ-75 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,5700 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, пункту 1.10 цього рішення, яким надано дозвіл Яремчанській міській раді на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, яка розташована за адресою : вул. Свободи, орієнтовною площею 0,2400 га із цільовим призначенням : землі господарської забудови.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 було відмовлено у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем була подана апеляційна скарга, яка мотивована тим, що спір у даній справі з огляду на його предмет, має публічно-правовий характер.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що спір має ознаки приватно-правого лише за умови, якщо оспорюване рішення суб'єкта владних повноважень вичерпало свою дію після його реалізації, внаслідок чого у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне. Проте, в даному випадку ОСББ-75 звернулося до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, належність якої позивачу, як прибудинкової території, судом першої інстанції не досліджувалось, що свідчить про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Виключною підставою заявленого позову було недотримання відповідачем вимог Конституції України та положень Земельного кодексу України (далі - ЗК України) в частині дотримання порядку розгляду такого клопотання. З урахуванням наведеного просить скасувати ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 та направити справу для продовження до суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю, оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 15.12.2017 позивачем була подана заява Яремчанській міській раді, в якій ОСББ-75 просило надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку за адресою : м. Яремче, вул. Свободи, 214, орієнтовною площею 0,7777 га.

01.03.2018 відповідачем було прийнято рішення № 316-21/2018, пунктом 1.31 якого було вирішено надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,5700 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку по вул. Свободи, 214, «ОСББ-75», юридична адреса : м. Яремче, вул. Свободи,214. Проект відведення даної земельної ділянки подати на затвердження міської ради, а пунктом 1.10 надано дозвіл Яремчанській міській раді на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, яка розташована за адресою : вул. Свободи, орієнтовною площею 0,2400 га із цільовим призначенням - землі громадської забудови.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства з огляду на те, що позовні вимоги в окремих його частинах не є публічно-правовими, натомість містять предмет щодо захисту права володіння, користування земельною ділянкою.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неповним з'ясуванням обставин по справі та з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, звертаючись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу держаної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом шостим частиною першою статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Разом з тим, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Статтею 122 ЗК України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

З огляду на положення наведених вище норм, з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному в рішенні від 16.04.2009 № 7-рп/2009, за наслідками вирішення питання відповідними органами щодо передачі земельних ділянок у власність або користування із земель державної чи комунальної власності виникають конкретні права та обов'язки фізичних та юридичних осіб та правовідносини у зв'язку з їх реалізацією.

Згідно ч.1 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної власності у користування здійснюється, зокрема, на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або у випадках, встановлених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого уповноваженим органом відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч.3 ст.123 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч.6 ст.123 ЗК України).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються, зокрема, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності), надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Системний аналіз наведених вище норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у користування зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких визначені в статті 123 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Таким чином, зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСББ-75 звернулося з позовом у даній справі в зв'язку з порушенням відповідачем вимог законодавства щодо порядку надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування, при цьому ні в позовній заяві, ні в матеріалах справи не містяться відомості про виникнення (зміну чи припинення) будь-яких цивільних прав чи обов'язків особи за наслідками прийняття спірного рішення, порушення приватного права певного суб'єкта відносин, тобто, ознаки приватноправового спору у цій справі відсутні.

Статтею 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, спір, у якому вирішуються питання щодо здійснення владних управлінських функцій держави в особі відповідного органу, підпадає під юрисдикцію адміністративного суду (відповідна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 19.01.2016 у справі № 21-3690а15).

Крім того, колегія суддів зазначає, що безпідставним є висновок суду першої інстанції, про те, що позивач в своїй позовній заяві заявляє право на майно, оскільки, як видно зі змісту позовної заяви, ОСББ-75 не порушувало перед судом питання про визнання права на земельну ділянку як площею 0,7777 га, так і площею 0,2400 га.

Також слід зазначити, що у суду першої інстанції не було підстав брати до уваги посилання позовної заяви про підстави користування ОСББ-75 земельною ділянкою, як на вимогу щодо захисту права власності, користування чи володіння земельною ділянкою, оскільки на стадії надання дозволу на розробку не вирішується питання про надання земельної ділянки у власність (користування чи оренду).

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі № 809/697/18.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження допустив неповне з'ясування обставин та неправильно застосував норми процесуального права, що відповідно до вимог ст.320 КАС України є підставою для скасування ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст.229, 308, 310, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ-75» задовольнити повністю.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року по справі № 809/697/18 скасувати та прийняти постанову, відповідно до якої справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 18.06.2018.