Справа № 803/404/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/4273/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Улицького В.З.,

з участю секретаря судового засідання - Мельничук Б.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не зявився;

від відповідача - не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26.04.2018р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській обл. про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на публічній службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 26.04.2018р. м.Луцьк),-

В С Т А Н О В И В:

12.03.2018р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ у Волинській обл. № 148/6 від 06.02.2018р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1Ю.»;

визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП у Волинській обл. № 30 о/с від 12.02.2018р. «По особовому складу», яким звільнено зі служби в поліції інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Рожищенського відділення поліції Ківерцівського відділення поліції ГУ НП у Волинській обл. капітана поліції ОСОБА_1 на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»(у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 14.02.2018р.;

поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Рожищенського відділення поліції Ківерцівського відділення поліції ГУ НП у Волинській обл. з 15.02.2018р.;

стягнути з відповідача ГУ НП у Волинській обл. середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.02.2018р. до моменту поновлення на службі;

допустити до негайного виконання рішення суду про виплату заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на публічній службі (а.с.2-4).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26.04.2018р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.95-98).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1, який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.110-112).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до норм Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Порядку проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затв. наказом МВС України № 230 від 12.03.2013р., у разі проведення за фактом вчинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Тобто, вказані норми не містять можливості дисциплінарної відповідальності працівника під час самої процедури його притягнення, а встановлює обов'язок накладення дисциплінарного стягнення на працівника, якого уже притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення відповідного адміністративного правопорушення, що встановлено рішенням компетентного органу у справі, яке набрало законної сили.

Про це він наголошував у своєму письмовому поясненні особі, яка проводила службове розслідування, де просив складення висновку службового розслідування здійснити після прийняття остаточного рішення в справі про адміністративне правопорушення.

Сам по собі факт виявлення адміністративного правопорушення чи складення протоколу про адміністративне правопорушення ще не свідчить про доведеність вини позивача у його вчиненні. Отже, в ході службового розслідування вина апелянта належним (законним) чином не доведена, дисциплінарне стягнення накладено на нього до встановлення в законному порядку його вини, а тому оскаржувані накази ГУ НП у Волинській обл. видані передчасно.

Застосовуючи такий крайній захід дисциплінарного впливу як звільнення, що передбачений ст.14 Дисциплінарного статуту, відповідачем не враховано, що він на службі в органах внутрішніх справ перебував тривалий час, характеризувався виключно з позитивної сторони, має заохочення, приймав безпосередню участь в АТО. Правопорушення ним вчинено не під час виконання службових обов'язків, не з використанням службового транспорту, його діями жодних негативних наслідків не заподіяно.

З невідомих причин у висновку службового розслідування та наказі ГУНП у Волинській обл. № 148/6 від 06.02.2018р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1Ю.» не обгрунтовано неможливість застосування до нього більш м'якого виду дисциплінарного стягнення.

Також відповідач, звільняючи його зі служби в поліції, прийняв рішення про звільнення без відповідного звернення до профспілкової організації, членом якої він був. Із змісту повідомлення Волинської обласної профспілкової організації атестованих працівників органів внутрішніх справ України № 2 від 06.03.2018р. вбачається, що апелянт був членом вказаної профспілкової організації до 14.02.2018р. (до моменту звільнення); відповідач до профспілки з відповідним поданням не звертався.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірності виданих наказів про притягнення апелянта до дисциплінарної відповідальності та про його звільнення з публічної служби.

У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Також колегія суддів ухвалила відхилити клопотання апелянта та представника відповідача, що надійшли до апеляційного суду 12.06.2018р. (а.с.124-126), про відкладення апеляційного розгляду справи через відповідно перебування адвоката у відпустці та участь в іншому судовому засіданні за безпідставністю, оскільки сторони були завчасно повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи (05.06.2018р. а.с.120-122); до клопотань не долучено достовірних доказів перебування адвоката у відпустці та участі представника відповідача в іншому судовому засіданні; водночас позивач не був позбавлений можливості особистої явки до апеляційного суду, а відповідач на скерування до апеляційного суду іншого представника.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов'язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров'я, оскільки вони пов'язані з форс-мажорними обставинами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 21.01.2004р. по 06.11.2015р., у Національній поліції з 07.11.2015р., мав звання капітана поліції та обіймав посаду інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Рожищенського відділення поліції Ківерцівського відділення поліції ГУ НП у Волинській обл. (а.с.43-48).

Наказом начальника ГУ НП у Волинській обл. № 30 о/с від 12.02.2018р. «По особовому складу» позивача звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а.с.6).

Підставою для звільнення зі служби слугував наказ ГУ НП у Волинській обл. № 148/в від 06.02.2018р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1Ю.» (а.с.5).

Вказаний наказ був виданий на підставі висновку службового розслідування за фактом грубого порушення службової (транспортної) дисципліни інспектором з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Рожищенського відділення поліції Ківерцівського відділу поліції капітаном поліції ОСОБА_1, затвердженого начальником ГУ НП у Волинській обл. 29.01.2018р. (а.с.8-11).

Спірні правовідносини регулюються приписами Закону України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затв. Законом України № 3460-IV від 22.02.2006р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно із п.9 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» № 901-VIII від 23.12.2015р. до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затв. Законом України № 3460-IV від 22.02.2006р., передбачено, що службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_4 працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст.2 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання (ст.13 Дисциплінарного статуту).

Згідно з ст.16 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Наказом МВС України № 230 від 12.03.2013р. затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Пунктом 2.1 цієї Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до п.8.1 вказаної Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного (п.8.3 вказаної Інструкції).

Відповідно до матеріалів справи 05.12.2017р. на підставі рапорту т.в.о. начальника УКЗ ГУ НП у Волинській обл. ОСОБА_4 від 02.12.2017р., начальником ГУ НП у Волинській обл. видано наказ № 1866 про призначення та проведення службового розслідування за фактом керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння інспектором з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Рожищенського відділення поліції Ківерцівського відділу поліції капітаном поліції ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до висновку службового розслідування, затв. начальником ГУ НП у Волинській обл. 29.01.2018р., комісією встановлено, що 01.12.2017р. о 22 год. 40 хв. під час нічного відпрацювання території області з метою виявлення та попередження порушень службової (транспортної) дисципліни працівниками ВІОС УКЗ ГУ НП у Волинській обл. спільно з працівниками Волинського управління ДВБ НП України та Управління патрульної поліції у Волинській обл. ДПП НП України в м.Рожище по вул.Привокзальній, 2 зупинено автомобіль марки «Volkswagen Golf», н.з. JRG178 (Литовської реєстрації) під керуванням інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУ НП у Волинській обл. капітана поліції ОСОБА_1, якого в зв'язку з наявністю явних ознак алкогольного сп'яніння було доставлено до Рожищенської центральної районної лікарні.

Згідно з висновком цього медичного закладу № 96 від 01.12.2017р. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння з результатом алкотесту - 1,32% (проміле), результатом чого стало складення відносно останнього працівниками Управління патрульної поліції у Волинській обл. ДПП НП України протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії БР №191368 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.51-53).

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що позивач в порушенням вимог п.1 ч.1 ст.18 («Основні обов'язки поліцейського») та ч.1 ст.23 («Основні повноваження поліції») Закону України «Про Національну поліцію», умисно, перебуваючи за кермом транспортного засобу в стані алкогольного сп'яніння, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, частини 1 Розділу 2 («Основні вимоги до поведінки поліцейського») Правил етичної поведінки поліцейських, вчинив дії, які відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, утворюють склад дисциплінарного проступку, а тому він підлягає звільненню зі служби в поліції.

Отже, відповідачем було визначено дисциплінарним проступком керування позивачем транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, про що зазначено в наказі № 148/в від 06.02.2018р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Факт вчинення дисциплінарного проступку позивачем встановлено відповідачем ГУ НП у Волинській обл. на підставі досліджених в ході службового розслідування матеріалів, а саме:

акта медичного огляду та висновку лікаря Рожищенської центральної районної лікарні № 96 від 01.02.2017р., складеного о 23 год. 15 хв., про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння (1,32 % (проміле);

відеозаписів з місця події та вчинення правопорушення (реєстратора та нагрудного реєстратора);

протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 191368 від 02.12.2017р. (00 год. 52 хв.);

пояснень, відібраних старшим інспектором ВІОС УКЗ ГУ НП у Волинській обл. капітаном поліції ОСОБА_5 у патрульних поліцейських старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 (06.12.2017р.), лейтенанта поліції ОСОБА_7 (11.12.2017р.), а також у ОСОБА_8 (11.12.2017р.) - старшого інспектора з кадрового забезпечення Ківерцівського ВП ГУ НП у Волинській обл.

Так, зокрема, з пояснень останнього вбачається, що питання транспортної дисципліни щотижня обговорюється на оперативних нарадах всього особового складу Рожищенського відділення поліції, де неодноразово доводилась інформація як про категоричну заборону керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, так і про безальтернативність покарання у вигляді звільнення зі служби в поліції у випадку вчинення такого проступку.

Вказаний факт підтверджується протоколами оперативних нарад з особовим складом Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУ НП у Волинській обл. від 13.10.2017р., 20.10.2017р., 27.10.2017р., 03.11.2017р., на яких був присутнім особовий склад відділення, в тому числі й позивач (а.с.60-75).

В подальшому факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем було підтверджено судовими рішеннями.

Так, постановою Рожищенського районного суду Волинської обл. від 26.01.2018р. встановлено факт керування позивачем транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік (а.с.13).

Ухвалою Апеляційного суду Волинської обл. від 27.02.2018р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Рожищенського районного суду Волинської обл. від 26.01.2018р. - без змін (а.с.14-15).

Оскільки за матеріалами службового розслідування було встановлено факт керування інспектором з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Рожищенського відділення поліції Ківерцівського відділу поліції ГУ НП у Волинській обл. капітаном поліції ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, порушення останнім транспортної дисципліни, що стало підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, та враховуючи подальше підтвердження в судовому порядку наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому рішення про звільнення позивача із займаної посади прийнято відповідачем обґрунтовано та з врахування усіх обставин справи.

В частині доводів апелянта про неможливість притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності без обов'язкової умови - притягнення такого працівника до адміністративної відповідальності на підставі рішення, яке набрало законної сили колегія суддів враховує, що норми Дисциплінарного статуту за своїм змістом не встановлюють обов'язкову умову для притягнення працівника органів внутрішніх справ (поліції) до дисциплінарної відповідальності, а розширюють розуміння загального положення щодо неможливості притягнення особи до відповідальності декілька разів за вчинення одного правопорушення.

Зокрема, відповідно до ч.2 ст.5 Дисциплінарного статуту особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За таких обставин відповідач не позбавлений можливості за наявності доведеності вчинення дисциплінарного проступку притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки сам факт керування транспортним засобом поліцейським в стані алкогольного спяніння є несумісним із перебування на службі в поліції та призводить в цілому до дискредитації цього державного органу.

Також колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на те, що відповідачем необгрунтовано застосовано крайній захід дисциплінарного впливу у вигляді звільнення, оскільки, як вбачається з висновку службового розслідування, затв. 29.01.2018р., та записів в розділі «14. Стягнення» послужного списку ОСОБА_1 (а.с.46-47), на момент вирішення питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у нього були наявними діючі дисциплінарні стягнення у вигляді зауваження (наказ ГУНП у Волинській обл. № 693/в від 30.06.2017р.), догани (наказ ГУНП у Волинській обл. № 830/в від 07.08.2017р.), суворої догани (наказ ГУНП у Волинській обл. № 982/в від 20.09.2017р.), що свідчить про врахування комісією характеристики особи в частині наявності або відсутності у неї діючих дисциплінарних стягнень.

Стосовно твердження апелянта про незаконність його звільнення за відсутності подання ГУ НП у Волинській обл. та подальшої згоди первинної профспілкової організації, членом якої він був до 14.02.2018р., колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено гарантії для працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. Так, зокрема, згідно з частиною третьою даної статті звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок).

Разом з тим, ч.9 ст.41 цього Закону встановлює, що положення цієї статті в частині особливостей притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення не поширюються на прокурорів, поліцейських, працівників Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України та органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, а відтак отримання згоди первинної профспілкової організації на звільнення позивача зі служби в поліції не було обов'язковою передумовою для такого звільнення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов послідового та обгрунтованого висновку про те, що оскаржувані накази прийняті відповідачем з дотримання вимог чинного законодавства.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування останнього колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26.04.2018р. в адміністративній справі № 803/404/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_9
Судді ОСОБА_10
ОСОБА_11

Дата складення повного судового рішення: 13.06.2018р.