Справа № 2-а-222/11
Суддя: Вікторович Н. Ю.
Дата ухвалення: 2011-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 2-а-222/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2011 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Вікторович Н.Ю.

при секретарі: Колайчук І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, просить суд визнати протиправною несплату їй посадовими особами Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу соціальної допомоги, як дитині війні за останні шість місяців, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачену ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за останні шість місяців і до дня подання заяви до суду щомісячно з урахуванням фактично здійснених виплат, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 ч.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідач позов не визнає. В своїх запереченнях на позовну заяву Управління пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області просить суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що по-перше, на підставі абзацу 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.07 за № 1261, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики. Абзацом 2 пункту 2 Положення передбачено, що Пенсійний фонд України організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією, узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції з питань вдосконалення цього законодавства і в установленому порядку вносить їх на розгляд Міністра праці та соціальної політики. Відповідно до статті 6 Закону. України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції станом на 18.11.04р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції станом на 18.11.04р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2006 році дію зазначеної статті зупинено п. 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік». Але, Законом України від 19.01.06 за № 3367-ІУ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" внесено такі зміни:

- пункт 17 статті 77 виключити.

- статтю 110 викласти в такій редакції:

"Стаття 110. Установити, що пільги дітям, війни, передбачені абзацом сьомим, статті 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею б, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету".

У 2007 році дію статті 6 Закону зупинено п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.06 року за № 489-У та статтею 111 цього Закону встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Оскільки позивач не є інвалідом, підвищення до пенсії у 2007 році не виплачувалося.

09.07.07 року рішенням Конституційного Суду України по справі № 6-рп/2007 вирішено визнати неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.06 року за № 489-У, але порядку виконання вказаного рішення судом не

визначено. Внаслідок цього порядок обчислення підвищення до пенсії дітям війни залишився неврегульованим. Отже, у 2006-2007 році управління як орган державної виконавчої влади діяло в межах законів, які є обов'язковими до виконання відповідно до Конституції. У 2008 році ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» змінено підпунктом 2 п. 41 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік» за № 107-VI від 28.12.07 року (виплачується надбавка, встановлена для учасників війни, яка складає 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Статтею 58 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік» за № 107-VI від 28.12.07 року затверджено на 2008 рік рівень прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та встановлений у наступних розмірах: з 1 січня 2008 року - 470 грн., з 1 квітня 2008 - 481 грн., з 1 липня 2008 - 482 грн., з 1 жовтня 2008 - 498 грн., а тому підвищення встановлено в наступних розмірах: - з січня 2008 - 47,00 грн., з квітня 2008 - 48,10 грн., з липня 2008 - 48,20 грн., з жовтня 2008 - 49,80 грн.

22.05.08 року рішенням Конституційного Суду України у справі 10-рп /2008, зміни внесені підпунктом 2 п. 41 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік» визнані неконституційними та втратили чинність з 22.05.08 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, ч. 2 ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України» визначено, що положення нормативно-правового акта визнаного неконституційним, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення. В той же час правове врегулювання зазначеного питання не могло бути усунено управлінням, оскільки воно не являється законодавчим органом, є лише органом виконавчої влади, який здійснює свої повноваження в рамках передбачених актами законодавства. Підтвердженням цього є ст.7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", якою визначено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд не може встановлювати видатки з Державного бюджету України, оскільки ст. 95 Конституції України передбачено, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Частиною 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу з Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та Закону про державний бюджет України. Відповідно до ч. 1,2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань.

Також, пунктом 3 розділу IV Прикінцевих положень Закону України "Про соціальний захист дітей війни" до повноважень не Пенсійного фонду України належить обов'язок приведення у відповідність нормативно-правових актів до цього Закону, а саме Кабінету Міністрів України.

По-третє, виплата допомоги особам, на яких поширюється дія ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», у зв'язку з прийняттям рішення Конституційного суду України по справі 10-рп /2008, з 22.05.08 року здійснюється на підставі п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.08 року за № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», а саме: установити, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні, з 1 липня - 48,2 та з 1 жовтня - 49,8 гривні.

На підставі п.3 ст.116 Конституції України, Кабінет Міністрів України забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

Статтею 117 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Вказує, що позивач невірно застосовує ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для визначення величини розміру мінімальної пенсії за віком з якої обчислюється підвищення встановленого дітям війни, оскільки ч.3 ст.28 цього Закону передбачено, що вказаний розмір застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, які призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, дії Управління здійснювалися відповідно нормам діючого законодавства та є правомірними, оскільки управління повинно діяти тільки на підставі нормативно-правових актів України, які відповідно до Конституції України є обов'язковими до виконання. При цьому забезпечення фінансування з Державного бюджету України державних соціальних гарантій передбачених ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни» не входить до компетенції Пенсійного фонду України та його територіальних органів. Просить відмовити у задоволенні позову, справу розглянути без участі представника відповідача.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу без її участі.

Представник відповідача Управління пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, письмові заперечення на позовну заяву. Судом постановлена ухвала розглядати справу без участі представника відповідача.

Дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини.

Відповідач діяв не у спосіб передбачений чинним законодавством на певний період часу, без врахування рішення Конституційного суду України, чим допустив бездіяльність у не нарахуванні та не виплаті вказаної допомоги позивачу, що стало причиною звернення останнього до суду.

Отже, вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому суд вважає за необхідне, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вийти за межі позовних вимог і визнавши протиправною бездіяльність відповідача не зазначати кінцеву дату донарахування та виплати вказаної допомоги, оскільки остання є щомісячним платежем та призначається особі довічно, а відповідно повинна виплачуватися до внесення відповідних змін у діючий закон, що регулює дані правовідносини. Також суд зазначає, що підлягає захисту вже порушене право позивача, які зміни будуть внесені у відповідне законодавство - суду не відомо.

Таким чином, дані спірні правовідносини регулюються ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і, відповідно, позовні вимоги підлягають задоволенню з 10.07.2010 року.

При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд виходить із приписів ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 8, 22, 46, 64, ч. 2 ст. 152 Конституції України, ст. ст. 3, 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", ст. ст. 94, 100, 104, 159-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо не проведення донарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 10.07.2010 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну допомогу, як дитині війни у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 10.06.2010 року з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Стягнути з Державного бюджету України на користь 3 (три) грн. 40 коп. ОСОБА_1 в рахунок повернення сплаченого судового збору.

Постанову може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною 4 ст.167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя