Справа № 296/9950/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 296/9950/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"12" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря Семенець К.О.,

позивача та представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від "12" лютого 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Спеціаліста І категорії муніципальної інспекції Житомирської міської ради Кукси Р.В. про скасування постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, закриття провадження , -

суддя в 1-й інстанції - Бондарчук В.В.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Житомир,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, спеціаліста І категорії муніципальної інспекції Житомирської міської ради Кукси Р.В., в якому просила визнати неправомірними та скасувати постанову та протокол про адміністративне правопорушення серії АП000911 від 10.11.2017 року, закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст.152 КУпАП у зв'язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 12.02.2018р. відмовлено в задоволенні позову фізичної особи підприємця ОСОБА_2.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом першої інстанції не встановлено, що банер не містить зовнішні ознаки реклами, тому не потребує надання відповідного дозволу міськвиконкому. Крім того зазначає, що під час складання протоколу не були знятті заміри банера, зазначає, що площа банера не перевищує 3 кв. м .

Позивач та представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили скасувати судове рішення з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази та заслухавши пояснення сторін, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом встановлено, що 10.11.2017 спеціалістом І категорії муніципальної інспекції Житомирської міської ради Куксою Р.В. складено протокол про адмінправопорушення серії АП 00091, з якого вбачається, що позивач допустив розміщення рекламного засобу на фасаді будинку за адресою АДРЕСА_1 без дозвільних документів Житомирської міської ради, чим порушив п. 4.1 правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №168 від 11.03.2010 та п. 1.11.1 Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку і дотримання тиші у м.Житомирі.

Вказаний протокол був предметом розгляду Адмінкомісії при виконкомі Житомирської міської ради 05.12.2017. ОСОБА_2 подала на розгляд адмінкомісії письмову заяву- заперечення, а також пояснила, що конструкція нею демонтована та надала відповідні фотодокази.

За результатами розгляду спірного протоколу було винесено постанову №1228 від 05.12.2017, якою в зв'язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, врахувавши пом'якшуючі обставини, було постановлено обмежитися усним зауваженням відповідно до ст. 22 КУпАП та закрити адміністративну справу відповідно до п. 3 ст. 284 КУпАП.

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з даним позовом.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким в позові підприємця відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про рекламу» зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг. Реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Положеннями частини шостої статті 9 Закону України «Про рекламу» встановлено, що вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Крім того, відповідно до частини сьомої статті 8 Закону України «Про рекламу» розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про рекламу» передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів.

Таким чином, інформація про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, а також інформація, розміщена на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів придбавати товар або послугу, що реалізується суб'єктом, не є рекламою у розумінні частини 7 статті 8 та частини 6 статті 9 Закону України «Про рекламу», оскільки підпадає під визначення «вивіска» чи «табличка».

Правові відносини у галузі розміщення зовнішньої реклами між розповсюджувачами зовнішньої реклами, виконавчим комітетом Житомирської міської ради, спеціально уповноваженими територіальними органами у сфері захисту прав споживачів та робочим органом з приводу отримання дозволів на розміщення зовнішньої реклами, укладення договорів про надання у користування місць для розміщення спеціальних конструкцій на місцях, наданих в користування, а також інші відносини з приводу розміщення зовнішньої реклами регулюються Правилами розміщення зовнішньої реклами у м. Житомирі, затвердженими рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 11.03.2010 року № 168. Вказані правила не були скасовані та на час постановлення даного рішення є чинними.

Також слід зазначити, що вказані Правила були прийняті на підставі Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067.

Згідно з пунктом 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067, вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Пунктом 48 Типових правил передбачено, що площа поверхні вивіски чи таблички не повинна перевищувати 3 кв. м . При цьому, правове регулювання спірних правовідносин свідчить, що в разі перевищення встановленої площі така вивіска чи табличка автоматично стає зовнішньою рекламою, незалежно від її змісту, місця розміщення тощо.

Суд дослідивши фотокопію інформаційної вивіски (банеру) встановив, що вона не містять індивідуалізації, не містять закликів до придбання конкретного товару чи отримання послуг, інформація не формує та не підтримує обізнаність споживачів реклами та їх інтересу щодо юридичної особи чи конкретного товару (послуг), що поставляється/надається підприємством, а тому не є рекламою і не потребує спеціального дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Згідно поданих позивачем документів: видаткової накладної №155 від 13.07.2017 та Рахунку на оплату №97 від 10.07.2017, виданих ФОП ОСОБА_4, вивіска "Інтур", замовлена ФОП ОСОБА_2 має розмір 1450х1950мм, тобто її площа становить - 2,83 м .

За правилами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів своє твердження, що вивіска за розміром перевищує 3 кв. м та розміщена вище першого поверху.

Колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки розміщений позивачем банер не є рекламою, а тому не потребує дозволу на його розміщення, у зв'язку з чим видане усне зауваження адміністративною комісією при виконкомі Житомирської міської ради є неправомірним.

Аналогічна правова позиція у Постанові Верховного суду у справі К/9901/297/17 323/1767/17 від 06.02.2018 року.

Згідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З врахуванням усіх наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених ст.ст.273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Ст.286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, постанова суду апеляційної інстанції у справах про адміністративне правопорушення оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від "12" лютого 2018 р. скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Житомирської міської ради № 1228 від 05.12.2017 р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "14" червня 2018 р.