Справа № 760/8875/18
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1235/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу в порядку спрощеного позовного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, інспектора роти №5 батальйону №2 лейтенанта поліції Герасимовського В.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом і просить визнати дії відповідача щодо притягнення її до адміністративної відповідальності протиправними, постанову серії ВР №053242 скасувати, а провадження в справі закрити.

Посилається в позові на те, що 02 квітня 2018 року відповідачем було винесено постанову серії ВР №053242 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що вона керувала транспортним засобом марки «Нісан Кашкай» д.н.з. НОМЕР_1 та порушила вимоги знаку 3.34 ПДР України - зупинка заборонена, тимчасово залишивши вказаний транспортний засіб в крайній правій смузі проїжджої частини біля комплексу житлових будівель по пр. Перемоги, 121 в м. Києві.

Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки приблизно о 09.30 годині вона, перебуваючи за кермом свого транспортного засобу, рухаючись по пр. Перемоги, 121 в м. Києві, відчула погіршення самопочуття і вимушена була зупинити транспортний засіб та тимчасово залишити його для того, щоб придбати ліки в аптеці, яка розташована в житловому комплексі по пр. Перемоги, 121.

Для здійснення цієї вимушеної зупинки нею в повній мірі були виконані вимоги п. 15.14 ПДР, та оскільки автомобіль було залишено нею в крайній правій смузі проїжджої частини, а не посеред дороги, тому вимоги включення аварійної світлової сигналізації та встановлення знаку аварійної зупинки в даному випадку не застосовуються.

Повернувшись до автомобіля, вона побачила біля нього лейтенанта поліції, який проінформував її про те, що її автомобіль знаходиться в зоні дії дорожнього знаку 3.34 ПДР України, а тому, на його думку, це є ознакою скоєння нею адміністративного правопорушення.

Однак, винних, умисних чи необережних дій вона не вчиняла, оскільки здійснила вимушену зупинку, а тому склад адміністративного правопорушення в її діях відсутній.

Крім того, звернула увагу на те, що дорожній знак 3.34 ПДР України, в зоні якого тимчасово перебував її автомобіль, встановлено з порушенням п. 8.2.1 ПДР України, який регламентує, що дорожні знаки повинні розміщуватись таким чином, щоб їх було добре видно учасниками дорожнього руху як у світлу, так і у темну пору доби.

При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь - якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш, як 100 метрів за напрямком руху та розміщеними не вище 6 метрів над рівнем проїжджої частини.

Всупереч наведеному дорожній знак 3.34, що встановлений поблизу комплексу житлових будівель по пр. Перемоги, 121, фактично наполовину затулений гілками дерев, встановлений зависоко над рівнем проїжджої частини, і тому його не можна побачити на відстані 100 метрів.

Зазначений дорожній знак вона помітила лише після того, як лейтенант поліції звернув її увагу на його наявність.

Таким чином, вважає, що у її діях відсутній умисел, а тому і відсутні ознаки адміністративного правопорушення.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідачі в судове засідання також не з'явилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Ухвалою судді від 27 квітня 2018 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 163 КАС України, відповідачам був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення представник відповідачів отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та матеріали позовної заяви з додатками 08 травня 2018 року.

Своїм правом відповідачі не скористались. Відзив на позовну заяву суду не надали, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 02 квітня 2018 року відповідачем була складена постанова серії ВР №053242 про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зі зімсту постанови вбачається, що 02 квітня 2018 року позивачка, керуючи автомобілем НОМЕР_2 в м. Києві по пр. Перемоги порушила вимоги знаку 3.34 - зупинка, стоянка заборонена.

Диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що вона в порушення п. 3.34 ПДР здійнила стоянку, зупинку у забороненому місці.

Відповідно до п. 3.34 ПДР Розділу «Дорожні знаки» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Позивачка у позовній заяві посилається на те, що її зупинка була вимушеною з метою придбати ліки в аптеці та поганим самопочуттям.

Так, відповідно до п. 15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил.

Крім того, позивачка зазначила, що дорожній знак 3.34, в зоні дії якого перебував її автомобіль, встановлено з порушенням п. 8.2.1 ПДР України, відповідно до якого дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби.

При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху.

Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною.

Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

На підтвердження своїх доводів позивачка надала суду фото, на якому зображено дорожній знак 3.34, який не відповідає вимогам, викладеним у п. 8.2.1 ПДР України.

Згідно з п.п.1.3, 1.4, 1.5 Правил учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Приведені позивачем обставини вчинення нею адміністративного правопорушення, відповідачем не спростовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи викладене вище, пояснення позивача та досліджені судом докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 3, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення ВР № 053242 від 02 квітня 2018 року , винесену Інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Герасимовським В.О. відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Л.А.Шереметьєва