Справа № 466/1603/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/4246/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

представника апелянта адвоката ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до заступника командира роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 травня 2018 року (суддя першої інстанції Федорова О.Ф., м. Львів, повний текст судового рішення виготовлено 14.05.2018),

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з адміністративним позовом до заступника командира роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 про визнання незаконними дій, визнання протиправною та скасування постанови серії БР №895736 від 18.02.2018 про адміністративне правопорушення, про закриття провадження у справі у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10 травня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Із цим рішенням не погодився ОСОБА_4 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке є незаконним та необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому просить його скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зокрема вказав, що автомобіль не перебував у русі, а був припаркований на прилеглій території. Зазначає, що відповідачем не доведено вини позивача.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представники відповідач заперечили щодо її задоволення.

Судом встановлено, що 18 лютого 2018 року відносно ОСОБА_4 заступником командира роти №1 батальйону №2 УПП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_3, винесена постанова серії БР №895736 про накладання адміністративного стягнення за частиною 5 статті 121 КУпАП та частиною 1 статті 126 КУПАП (а.с. 4).

Згідно постанови 18 лютого 2018 року o 00 год. 20 хв. ОСОБА_4 керував транспортним засобом автомобілем марки «Пежо 605» номерний знак НОМЕР_1, обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, при цьому не мав при собі реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 2.3 «в» та 2.1 «б» ПДР, чим скоїв адміністративного правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, постановлено застосовати до ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погодившись з постановою відповідача, позивач оскаржив її до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач законно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позову з таких мотивів.

За загальним правилом ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол.

Разом з тим, ч. 3 ст. 254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про Національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п. 4 р. І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частиною другою статті 121.

У відповідності до п. 1 р. III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 р. IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Наведені норми свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає безпідставними покликання апелянта на неправомірність розгяду справи працівником поліції не на місці зупинки транспортного засобу а у відділку поліції, оскільки зазначені обставини не спричинили незаконності прийнятого рішення.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пп. «б» п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Відповідно до пп. «а» п. 2.4 Правил на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Підунктом «в» пункту 2.3 Правил передбачено, що на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Вимогами статті 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно досліджених відеозаписів, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 32-33), колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Пежо 605» номерний знак НОМЕР_1 здійснював рух перед зупинкою працівниками поліції, тому безпідставними є доводи апелянта про те, що він не здійснював рух, а був припаркований на прилеглій до будинків території.

З урахуванням наведеного, безпідставними є доводи апелянта про те, що у працівників поліції були відсутні підстави вимагати предявити реєстраційний документ на транспортний засіб. При цьому сам позивач не оспорює факт відсутності такого у нього.

Також безпідставними є покликання апелянта на відсутність підстав для притягнення до відповідальності за те, що він та його пасажир не були пристебнуті ременями безпеки, адже сам позивач не оспорює факту непристебнення таких.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова постанова серії БР №895736 від 18.02.2018 у справі про адміністративне правопорушення є законною і підстав для її скасування немає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 травня 2018 року у справі № 466/1603/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7