Справа № 569/4680/18
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 569/4680/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП лейтенант патрульної поліції ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від "24" квітня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП лейтенант патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови серії БР №194589 від 10 березня 2018 року , -

суддя в 1-й інстанції - Першко О.О.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Рівне ,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо притягненню його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БР № 194589 від 10 березня 2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором Хомичем І.В.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №194589 від 10 березня 2018 року, винесену відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст. 122 КУпАП визнано протиправною та скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене без повного та всебічного з'ясування обставин у справі, без надання оцінки всім доказам та аргументам учасників справи та грубим порушенням процесуальних прав відповідача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 10 березня 2018 року інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №194589 відносно позивача.

Як зазначено у оскаржуваній постанові 10 березня 2018 року о 11 год. 30 хв. позивач, керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1, проїхав перехрестя вулиць ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що в м. Рівне на вимкнутий сигнал додаткової секції світлофора, чим порушив п.8.7.3 (з) ПДР України.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій автомобіля скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, постановив застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які підтверджують правомірність винесеної ним постанови щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП, не з'ясував всіх фактичних обставин справи, тим самим порушив права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП України порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В п.8.7.3 (з) Правил дорожнього руху України, на порушення якого посилається відповідач в постанові про адміністративне правопорушення вчинене позивачем, вказується, що сигнали світлофора мають такі значення: вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному стрілкою (стрілками).

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частиною ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегією суддів також було переглянуло відеозапис нагрудної відеокамери патрульного поліцейського, в якому зафіксовано розгляд адміністративної справи відповідачем відносно ОСОБА_3, однак відомостей про подію адміністративного правопорушення цей відеозапис не містить, а саме: не зафіксовано момент проїзду позивачем перехрестя вулиць ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що в м.Рівне на вимкнутий сигнал додаткової секції світлофора.

Таким чином, запис, який здійснено при оформленні правопорушення, не містить інформації щодо порушення і відповідно відповідач не може посилатися на нього, як на доказ правопорушення.

Також колегія суддів критично відноситься до доказу по справі, а саме до рапорту інспектора роти ОСОБА_6, який є патрульним поліцейським та є заінтересованою особою.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в частині скасування постанови серії БР №194589 від 10 березня 2018 року підлягають задоволенню.

Разом з тим, перевіряючи правильність висновку суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, згідно із пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Однак, даний спір, згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України є спором фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.

Отже, у справах про адміністративні правопорушення судом перевіряється правомірність рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, яким було здійснено притягнення особи до адміністративної відповідальності, та приймається відповідне рішення щодо правомірності/протиправності таких дій (бездіяльності) та наявності правових підстав для скасування вказаного рішення.

Водночас, адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки вирішення такого питання, у відповідності до змісту статті 247 КУпАП, належить до дискреційних повноважень відповідного суб'єкта влади.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 30.05.2018 року у справі №501/1492/16-а.

Враховуючи наведене та те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки доказів, судом першої інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, але допущено помилку в застосуванні норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В решті висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, а тому зміні чи скасуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП лейтенант патрульної поліції ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від "24" квітня 2018 р. скасувати в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "13" червня 2018 р.