Справа № 287/96/17-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 287/96/17-а

адміністративне провадження № К/9901/46/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Коваленко Н.В., Кравчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 09.10.2017р. (головуючий - Волощук В.В.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017р. (головуючий - Іваненко Т.В., судді - Кузьменко Л.В., Франовська К.С.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У вересні 2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення за пенсією, а саме - з 17.09.2017р. та зобов'язати відповідача провести нарахування і виплату йому цієї пенсії починаючи з 17.09.2017р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у вересні 2017 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв'язку із досягненням 16.09.2017р. 55 років, однак йому було відмовлено у зв'язку з тим, що його посвідчення потерпілого 4 категорії серії НОМЕР_1 від 19.02.1993р. видане Олевською районною державною адміністрацією, а не Житомирською обласною державною адміністрацією.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 09.10.2017р., яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017р., позов задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 17.09.2017р.

Зобов'язано відповідача здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 17.09.2017р.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на те, що позивачем на підтвердження статусу постраждалого 4 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи надано посвідчення серії НОМЕР_1 від 19.02.1993р., видане Олевською районною державною адміністрацією, яка суперечить постановам Кабінету Міністрів України «Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 25.08.1992р. №501 (яка діяла до 1997 року) та від 20.01.1997р. №51, а також статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що видача посвідчень, зокрема, іншим потерпілим особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється обласними державними адміністраціями, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання, а тому підстав для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку на п'ять років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» немає.

Позивач своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу не скористався.

Заслухавши доповідача по справі та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року проживали або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до частини третьої статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 14 цього Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Відповідно до частини 3 статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Згідно частини третьої статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено призначення особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, - зменшення віку передбачено - 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Відповідно до пункту 7 «г» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 4 статті 65 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції станом на дату видачі посвідчення) видача посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи провадиться Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС України, Радою Міністрів Республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач народився 16 вересня 1962 року та має посвідчення громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю серія НОМЕР_1.

Згідно з довідкою Олевської міської ради Житомирської області від 18.09.2017р. №8523 позивач з 26.04.1986р. по даний час дійсно зареєстрований та постійно проживає у м. Олевськ, яке відносилось до зони « 4» посиленого радіологічного контролю внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС з 26.04.1986р. по 28.12.2014р.

У зв'язку із досягненням 16.09.2017р. 55 років позивач у вересні 2017 року звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте листом від 13.09.2017р. відповідач повідомив позивача про те, що рішенням від 13.09.2017р. № 27 заявнику відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на п'ять років, оскільки на підтвердження статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи позивачем надано посвідчення серії НОМЕР_1 від 19.02.1993р., видане Олевською районною державною адміністрацією, в той час як відповідно до положень постанов Кабінету Міністрів України «Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 25.08.1992р. №501 (яка діяла до 1997 року) та від 20.01.1997р. №51, а також статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідне посвідчення мало бути видане Житомирською обласною державною адміністрацією.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, посвідчення громадянина, який постійно проживає або працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії НОМЕР_1 підтверджує право позивача на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Суди дійшли висновку, що на дійсність посвідчення вказує той факт, що позивач згідно пункту 4 частини 2 статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» станом на 01.01.1993р. прожив або відпрацював у зоні посиленого радіологічного контролю більше чотирьох років, що в свою чергу, дає позивачу право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років.

Крім того, суди виходили з того, що у зв'язку з виключенням обумовленої території проживання позивача з переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач позбавлений можливості отримати посвідчення особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до існуючого порядку.

При цьому суди дійшли висновку, що на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду України позивач набув права на призначення пільгової пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» внаслідок постійного проживання в зоні радіоекологічного контролю не менше 4 років станом на 1 січня 1993 року. Подані позивачем документи не викликають сумнівів щодо його проживання в зоні посиленого радіологічного контролю. Інших підстав неможливості призначення позивачу пенсії відповідачем не наведено, а тому відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на п'ять років є необґрунтованою.

З такими висновками судів попередніх інстанцій суд погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі є безпідставними і висновки судів не спростовують.

Так, в ході розгляду справи встановлено факт наявності у позивача права на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та подання ним необхідних для цього документів, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про задоволення позовних вимог.

Посилання відповідача на те, що надане позивачем посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не може бути підставою для призначення пенсії, оскільки таке посвідчення видане не обласною, а районною державною адміністрацією є безпідставним і не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено факт відповідності позивача передбаченим нормативно-правовими актами вимогам для визнання потерпілим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії та підтвердження таких обставин наданими суду доказами.

Також безпідставним є посилання на пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997р. №51, відповідно до якого посвідчення без відмітки про перереєстрацію, з тимчасовими вкладками, які станом на 1 жовтня 1998 року не отримали відповідної довідки у Державному галузевому архіві Міністерства оборони, вважаються чинними до 1 травня 1999 року, оскільки вказане положення стосується посвідчень категорії 1, 2, 3 серії А., тоді як позивач має посвідчення категорії 4 серії НОМЕР_1.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень-без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від 09.10.2017р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017р. у даній справі - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Н.В. Коваленко

В.М. Кравчук