Справа № 805/60/17-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 червня 2018 року справа №805/60/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Міронової Г.М., Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі № 805/60/17-а (головуючий І інстанції суддя Кірієнко В.О.) за позовом ОСОБА_1 до Волноваської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень від 27 травня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

До Донецького апеляційного адміністративного суду 18 травня 2018 року надійшла адміністративна справа № 805/60/17-а з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі № 805/60/17-а залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху (а.с. 129).

Копія ухвали апелянтом отримана 29.05.2018 року, що підтверджує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 131).

11 червня 2018 року до Донецького апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання апелянта, в якому він просить суд забезпечити захист його права відповідно до ст. 55, 64 Конституції України; звільнити від сплати судового збору, оскільки не існує чинного Закону України «Про судовий збір», а вимога такої оплати суперечить ст. 130 Конституції України, відповідно до якої суди утримуються виключно за рахунок Державного бюджету України; прийняти до розгляду апеляційну скаргу і розглянути її судом.

В обґрунтування своєї заяви посилався на положення Конституції України, зазначив, що особи на прізвище ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підписали присягу Президента України і не склали її відповідно до вимог Конституції України, не вступали на посаду Президента у порядку ст. 104 Конституції України, а відтак, Закон України «Про судовий збір» не підписаний та не оприлюднений чинним Президентом України, є нечинним та таким, що не підлягає обовязковому виконанню.

Як вбачається з положень ст. 8 Конституції України вона має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні (ст. 75 Конституції України).

Відповідно до положень ст. 94 Конституції України закон підписує Голова Верховної Ради України і невідкладно направляє його Президентові України. Президент України протягом п'ятнадцяти днів після отримання закону підписує його, беручи до виконання, та офіційно оприлюднює його або повертає закон зі своїми вмотивованими і сформульованими пропозиціями до Верховної Ради України для повторного розгляду. У разі якщо Президент України протягом встановленого строку не повернув закон для повторного розгляду, закон вважається схваленим Президентом України і має бути підписаний та офіційно оприлюднений. Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, прийнято та підписано Президентом України 08 липня 2011 року, є чинним з 01 листопада 2011 року, не визнаний неконституційним. До цього закону декілька разів вносилися зміни та доповнення в установленому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що посилання апелянта на те, що Закон України «Про судовий збір» підписано нелегітимним президентом є необґрунтованими, а сам закон підлягає обовязковому виконанню.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі № 805/60/17-а залишено без руху у звязку з несплатою судового збору у розмірі 826, 80 грн.

На теперішній час судовий збір у розмірі 826, 80 грн. не сплачений.

Щодо клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 2 Закону України Про судовий збір (в редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року) встановлено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частиною 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов'язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, для застосування судом положень ч. 1 ст. 133 КАС України повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти ОСОБА_3», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З вищевикладеного вбачається, що єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору є врахування майнового стану сторони, обґрунтування цих обставин, які свідчать про неможливість оплати судового збору, покладається на сторону, яка звертається з заявою.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню, оскільки апелянтом не надано доказів того, що він не має можливості сплатити судовий збір та позивач не відноситься до переліку осіб, зазначеному у частині 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Суд зазначає, що стаття 5 Закону України Про судовий збір містить вичерпаний перелік субєктів, які звільняються від сплати судового збору, до яких позивач не входить.

На переконання суду, оскільки на апелянта не поширюються пільги щодо сплати судового збору, то він не може посилатися на незадовільний майновий стан не підтверджуючи при цьому документально своє клопотання. Суд не може вчиняти процесуальні дії на припущеннях сторони у справі.

Крім того, суд вказує на те, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, cерія А, № 93).

Тобто, в даному випадку доступ до суду обмежений Законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволені клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги усунуті не були, судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції не сплачено, що підтверджується довідкою про відсутність даних в реєстрі підтверджень оплат із Казначейства про зарахування судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 296 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу.

За приписами п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 6 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

У звязку із невиконанням ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року, суд дійшов висновку про необхідність повернення апеляційної скарги ОСОБА_1.

Керуючись ст. 133, 169, 296, 298, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі № 805/60/17-а - повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 червня 2018 року.

Колегія суддів Г.М. Міронова

ОСОБА_4

ОСОБА_5