Справа № 826/857/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 травня 2018 року №826/857/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., при секретарі судового засідання Касьяненко А.В., за участі представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Гайдая В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов ОСОБА_3, (далі - позивач, ОСОБА_3.), до Головного управління ДФС у м. Києві, (далі - відповідач), про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача № від 17 листопада 2017 року, (далі - оскаржуване податкове повідомлення-рішення).

Ухвалою суду від 30 січня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі, а ухвалою суду від 27 квітня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте відповідачем на підставі висновків, зроблених за результатами перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Відповідачем у період з 09 по 20 жовтня 2017 року проведено позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету з отриманого доходу у вигляді вартості успадкованого майна платника податків - фізичної особи ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, за результатами якої складено акт від 27 жовтня 2017 року №2125/26-15-42-02-12/НОМЕР_1, (далі - акт перевірки).

На підставі акту перевірки відповідачем 17 листопада 2017 року прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 11433,48 грн., з яких за податковими зобов'язаннями - 9146,48 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2286,62 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, позивачем 30 листопада 2017 року подано скаргу до Державної фіскальної служби України, за результатами розгляду якої рішенням останньої про результати розгляду скарги від 14 грудня 2017 року №16778/Г/99-99-11-02-01-14 залишено без змін оскаржуване податкове повідомлення-рішення, а скаргу фізичної особи ОСОБА_3 - без задоволення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли у зв'язку з надходженням до відповідача від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дурбія А.В. листа від 03 жовтня 2017 року, у якому відображено інформацію щодо отриманого ОСОБА_3 доходу у розмірі 177273,37 грн. за ознакою доходу 114 - дохід, отриманий платником податку внаслідок прийняття у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав від фізичної особи, що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення.

Так, судом встановлено, що 05 квітня 2016 року між позивачем, як обдаровуваною, та ОСОБА_5, як дарувальником, укладено Договір дарування грошових коштів на депозитному рахунку, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В. (зареєстрований в реєстрі за №479), за умовами якого дарувальник подарувала обдаровуваній грошові кошти в сумі 7038,46 дол. США (еквівалент 182929,61 грн.), які знаходяться на депозитному рахунку дарувальника НОМЕР_2 в ПАТ "КБ "Хрещатик" та є 1/13 частиною депозитного вкладу дарувальника та розміщені на підставі договору №225D-642304 банківського вкладу "Осінній оксамит" в доларах США від 30 листопада 2015 року.

За умовами Договору дарування від 05 квітня 2016 року, обдаровуваний з моменту підписання даного договору замінює дарувальника у правовідносинах, що склалися між дарувальником та банком за Договором №225D-642304 банківського вкладу "Осінній оксамит" в доларах США від 30 листопада 2015 року, в тому числі в частині отримання після закінчення строку дії вказаного депозитного договору, набутих у власність за договором дарування грошових коштів у сумі 7038,46 дол. США (еквівалент 182929,61 грн.).

Однак, замінити ОСОБА_5 у правовідносинах з ПАТ "КБ "Хрещатик" позивачу не вдалося з причин, що не залежали ні від неї, ні від дарувальника.

Постановою Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 року №234 "Про віднесення ПАТ "КБ "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних" ПАТ "КБ "Хрещатик" віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови Національного банку України від 05 квітня 2016 року №234, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 квітня 2017 року №463 "Про затвердження тимчасового адміністратора банку", згідно ч. 1 ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ "КБ "Хрещатик".

Згідно з рішенням Національного банку України №46-рш, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року №913 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Виходячи з вищенаведеного, виконати умови Договору дарування від 05 квітня 2016 року та розмістити депозит на рахунок, що мав бути відкритий у ПАТ "КБ "Хрещатик" на ім'я позивача було неможливо з причин призупинення повноважень органів управління банку.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до підпункту 164.2.10 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Згідно з пунктом 174.6 статті 174 Податкового кодексу України, об'єкти дарування, зазначені в пункті 174.1 цієї статті, подаровані платнику податку іншою фізичною особою, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.

Доходи у вигляді дарунка, нараховані (виплачені, надані) платнику податку юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, оподатковуються на загальних підставах, передбачених цим розділом для оподаткування додаткового блага.

Пунктом 174.3 статті 174 Податкового кодексу України визначено, що особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину.

Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначаються в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов'язані сплатити податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини або в сільських населених пунктах - до оформлення уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об'єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини.

Ставки податку на доходи фізичних осіб, за якими оподатковуються об'єкти спадщини, передбачено пунктами 174.2 та 174.6 статі 174 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України, об'єкти спадщини оподатковуються за нульовою ставкою у разі, якщо успадковуються членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, якими, згідно Податкового кодексу України, вважаються батьки фізичної особи, чоловік та дружина, діти, у тому числі усиновлені згідно підпункту 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України. Інші члени сім'ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення.

Згідно частини першої статті 1 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до статті 717 Цивільного кодексу України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Згідно з статтею 718 Цивільного кодексу України, дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі, майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 722 Цивільного кодексу України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з пункту 2 Договору дарування від 05 квітня 2016 року, дарувальник протягом 2-х днів з моменту підписання цього договору зобов'язаний письмово повідомити банк про дарування коштів у розмірі, встановленому пунктом 1 даного договору, з зазначенням в повідомленні реквізитів обдаровуваного, відомостей про суму подарованих коштів.

В той же час, постановою Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 року №234 "Про віднесення ПАТ "КБ "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних" віднесено ПАТ "КБ "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

За таких обставин виконання умов Договору дарування від 05 квітня 2016 року та розміщення депозиту на рахунок, що мав бути відкритий у ПАТ "КБ "Хрещатик" на ім'я позивача стало неможливим з причин повноважень органів управління банку.

Грошові кошти, що знаходились на депозитному рахунку ОСОБА_5, які вона мала намір подарувати позивачу, не були включені до реєстру кредиторів банку ПАТ "КБ "Хрещатик", що підтверджується листом ПАТ "КБ "Хрещатик"№2-2/4032 від 01 вересня 2017 року.

З наведеного вбачається, що позивач після укладення договору дарування не відкрила на своє ім'я депозитний (вкладний) рахунок в ПАТ "КБ "Хрещатик".

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частинами 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позивач не набула права власності на грошові кошти за Договором дарування від 05 квітня 2016 року, у зв'язку з тим, що кошти з рахунку ОСОБА_5 на рахунок позивача не були перераховані, тому позивач фактично не могла володіти, користуватися та розпоряджатися об'єктом дарування в розумінні Цивільного кодексу України.

Крім того, на підтвердження факту не виконання Договору дарування від 05 квітня 2016 року, позивачем також надано копію Договору від 29 серпня 2017 року про розірвання договору дарування від 05 квітня 2016 року.

Як вбачається зі змісту даного договору, підставою розірвання Договору дарування від 05 квітня 2017 року стала саме неможливість виконання умов договору дарувальником і обдаровуваним, у зв'язку з причинами, які не залежали від них, а саме, знаходження ПАТ "КБ "Хрещатик" в процесі ліквідації.

Наведене спростовує доводи відповідача стосовно того, що позивач протягом 2016 року отримала доходи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням норм чинного податкового законодавства України та підлягає скасуванню, оскільки нарахування податку на доходи фізичних осіб та штрафних санкцій, у даному випадку, суперечить нормам чинного законодавства та спростовується встановленими судом обставинами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 134, ч. 1 ст. 139 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, позивачем не було надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у зв'язку з чим витрати позивача, пов'язані з правничою допомогою адвоката, не підлягають відшкодуванню.

Отже, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 704,80 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250,255, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_3 (місце проживання: 02140, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у м. Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 17 листопада 2017 року.

3. Стягнути на користь ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко

Рішення у повному обсязі складено 01 червня 2018 року