Справа № 804/6498/17
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 р. справа № 804/6498/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Павловський Д.П., одноособово розглянувши в порядку скороченого провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Новомосковського міськрайонного центру зайнятості до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області про стягнення допомоги по безробіттю в розмірі 1033,60 грн., -
09 жовтня 2017 року Новомосковський міськрайонний центр зайнятості (далі - Новомосковський МЦЗ, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: стягнути з Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області (далі - ГУНП в Дніпропетровській області, відповідач) кошти у розмірі 1033,60 грн., які були виплачені неправомірно Новомосковським міськрайонним центром зайнятості ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1А.), в якості допомоги по безробіттю.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за наказом № НТ170208 від 08.02.2017 року ОСОБА_1 дано статус безробітного і розпочата виплата допомоги по безробіттю. За час перебування на обліку ОСОБА_1 фактично отримав від Новомосковського МЦЗ матеріальну допомогу на випадок безробіття за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в сумі 1033,60 грн. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 було поновлено на посаді поліцейського Павлоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області у званні старшого сержанта, з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 20.12.2016 року по день поновлення на посаді. На виконання рішення суду, ОСОБА_1 був поновлений на посаді з 20.12.2016 року, що перевело його у Новомосковському МЦЗ із статусу безробітного в категорію зайнятого населення. Позивач зазначає, що згідно із частиною 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, у звязку із чим, позивач направив відповідачу претензію на суму виплаченої ЦЗ ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у розмірі 1033,60 грн., в якій було запропоновано добровільно внести суму на рахунок центру зайнятості, проте, ГУНП в Дніпропетровській області вказану суму не відшкодовує, тому, позивач просить суд в судовому порядку стягнути кошти, які були виплачені неправомірно позивачем ОСОБА_1 в якості допомоги по безробіттю.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2017 року, відповідно до статті 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, справу призначено до розгляду в порядку скороченого провадження.
Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, позивачем та відповідачем отримано копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2017 року про відкриття скороченого провадження у адміністративній справі.
07.11.2017 року відповідачем подано письмові заперечення проти позову, в яких він проти позовних вимог Новомосковського міськрайонного центру зайнятості заперечує, вважає, що стягнення коштів у вигляді незаконно отриманого матеріального забезпечення та соціальних послуг, що є предметом розгляду даної справи, за своєю природою не є публічно-правовим спором, ОСОБА_1 звертаючись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовними вимогами про стягнення з ГУНП грошового забезпечення (середній заробіток) за час вимушеного прогулу не вказав, що у період з 08.02.2017 року по 03.05.2017 року він отримував допомогу по безробіттю, таким чином, обов'язок щодо відшкодування суми виплаченого забезпечення та вартості соціальних послуг відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування на випадок безробіття» покладається саме на ОСОБА_1, тому, у задоволенні адміністративного позову Новомосковського міськрайонного центру зайнятості просить суд відмовити у повному обсязі.
Відповідно до частини 4 статті 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.
За результатами розгляду справи у скороченому провадженні, дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, суд вважає достатньо підстав для прийняття законного рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити повністю, виходячи з наступного.
Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що наказом директора Новомосковського міжрайонного центру зайнятості № НТ170208 від 08.02.2017 року було надано ОСОБА_1 статус безробітного, та здійснено виплату допомоги по безробіттю.
За час перебування на обліку з 08.02.2017 року по 03.05.2017 року фактично надано допомогу за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в сумі 1033,60 грн., а саме, за березень 2017 року - 535,23 грн. та квітень 2017 року - 498,37 грн.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2017 року по адміністративній справі № 804/98/17 ОСОБА_1 було поновлено на посаді поліцейського Павлоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області у званні старшого сержанта, з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 20.12.2016 року по день поновлення на посаді.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2017 року по адміністративній справі № 804/98/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області про визнання протиправними рішення та наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, ОСОБА_1 був поновлений на посаді поліцейського Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області з 20.12.2016 року.
Отже, поновлення ОСОБА_1 на службі за рішенням суду перевело його у Новомосковському міськрайонному центрі зайнятості із статусу безробітного у категорію зайнятого населення.
Згідно із частиною 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (із змінами та доповненнями), із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.
Матеріалами справи підтверджується, що у досудовому порядку Новомосковський міськрайонний центр зайнятості направляв ГУНП в Дніпропетровській області претензію №04/17 від 30.05.2017 року на суму виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у розмірі 1033,60 грн., в якій було запропоновано добровільно внести позовну суму на рахунок центру зайнятості, проте, судом встановлено, що ГУНП в Дніпропетровській області вказану суму добровільно не відшкодовано.
Щодо посилання відповідачем, що у спірних правовідносинах позивач не має владних управлінських функцій відносно відповідача, тому, не має права подавати позов у порядку адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.
Згідно із пунктом 1 Положення «Про Міністерство праці та соціальної політики України», затвердженого Указом Президента України від 30.08.2000 року, Міністерство праці та сольної політики України є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у сфері зайнятості населення.
Пунктом 1 статті 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що на міністерство праці та соціальної політики України покладено здійснення державного нагляду у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.
Страхування на випадок безробіття є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист громадян в процесі їх трудової діяльності.
Дніпропетровський обласний центр зайнятості, відповідно до «Положення про Новомосковський міськрайонний центр зайнятості», є місцевим органом державної виконавчої влади та місцевим органом державної служби зайнятості і забезпечує реалізацію питань, пов'язану з регулюванням зайнятості населення, професійною орієнтацією, професійним навчанням, працевлаштуванням та соціальною підтримкою тимчасово непрацюючих громадян на підвідомчій території.
Новомосковський міськрайонний центр зайнятості виконує функції робочого органу Фонду в числі яких оперативне розпорядження ресурсами Фонду в межах затвердженого бюджету, контроль за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків та витрат з Фонду, а також представлення інтересів Фонду в судових та інших органах.
Однією з державних гарантій реалізації громадянами своїх прав є фінансування Фондом загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття витрат, пов'язаних з наданням матеріального забезпечення у випадку безробіття та соціальних послуг в обсягах, передбачених законом.
Нецільове використання коштів Фонду негативно впливає на фінансову стабільність Фонду та можливість фінансування витрат, пов'язаних з наданням матеріального забезпечення у випадку безробіття, може завдати шкоди інтересам держави.
Дніпропетровський обласний центр зайнятості, Новомосковський міськрайонний центр зайнятості, виконуючі владні управлінські функції на основі законодавства діють як суб'єкт владних повноважень, тому, відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень управлінських функцій, отже, справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а саме Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
Щодо посилання відповідачем на частину 3 статті 36 Закону України «Про агальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг, суд зазначає наступне.
Як зазначає відповідач, ОСОБА_1 звертаючись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовними вимогами про стягнення з ГУНП грошового забезпечення (середній заробіток) за час вимушеного прогулу не вказав, що у період з 08.02.2017 року по 03.05.2017 року він отримував допомогу по безробіттю, чим порушив вимоги частини 3 статті 36 Закону України «Про агальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», суд вважає, що дані правовідносини виникли саме у відповідача із ОСОБА_1 та не стосуються предмету спору, відповідач має право звернутися до суду щодо вирішення питання про стягнення в порядку регресу виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними, відповідно до вимог чинного законодавства України, враховуючи, що неповідомлення ОСОБА_1 ГУНП про те, що він отримував допомогу по безробіттю, не скасовує пряму норму закону, а саме, частину 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою чітко встановлено, що із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Отже, наданих Новомосковським міськрайонним центром зайнятості доказів достатньо для прийняття законного судового рішення про стягнення з Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області допомоги по безробіттю у розмірі 1033,60 грн., тому, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, та необхідність їх задоволення.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2-10, 69-71, 94, 158 163, 1832, 186, 254, 256Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Новомосковського міськрайонного центру зайнятості до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області про стягнення допомоги по безробіттю в розмірі 1033,60 грн. - задовольнити повністю.
Копію постанови направити всім сторонам по справі.
Постанова підлягає негайному виконанню відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2