Справа № 809/768/18
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" червня 2018 р. справа № 809/768/18
м. Івано-Франківськ
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.1-2).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 31.05.2018. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с.15-17). Пояснив, що у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Богородчанський молокозавод» у 2017 році фактично працював один працівник, який є інвалідом. Крім того, вказав, що згідно вимог чинного законодавства відповідачем здійснено всі заходи щодо створення робочих місць, на яких може використовуватись праця інвалідів. Зокрема, подавалися звіти про наявність вакансій на підприємстві. Додатково вказав, що згідно направлень Богородчанського районного центру зайнятості на працевлаштування, виданих щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, вказані особи відмовились укладати з товариством трудові договори. Просив суд в задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовуються позовні вимоги, встановив таке.
У зв'язку з несплатою в добровільному порядку адміністративно - господарських санкцій Івано-Франківське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду про стягнення заборгованості.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Богородчанський молокозавод» є юридичною особою, здійснює господарську діяльність та використовує найману працю.
Спеціальним законом з питань соціальної захищеності інвалідів в Україні, що гарантує їм рівні можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин).
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою ст.19 і забезпечують працевлаштування інвалідів.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік. Після самостійного розрахунку кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою вищевказаної статті, здійснюється та забезпечується працевлаштування інвалідів.
Згідно із частиною 9 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним (частина 5 статті 19 Закону).
Статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що обов'язок підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.
Згідно, Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік, форми 10-ПІ від 21.02.2018 року, що наданий відповідачем до Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємства у 2017 році становила 38 осіб (а.с.9).
Відповідно до ст. 19 Закону, у відповідача у 2017 році норматив для працевлаштування інвалідів складає 2 робочих місць. Фактично, згідно даних, наданих відповідачем у звіті, середньооблікова чисельність інвалідів штатних працівників на підприємстві становить 1 особа. Отже, відповідачем не виконано норматив 1 робоче місце по працевлаштуванню інвалідів.
В ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобовязані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою ст. 19 цього Закону.
Враховуючи положення Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», суд зазначає, що підприємство зобов`язане тільки щодо подачі до державної служби зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів.
Наказом Державного комітету статистики № 420 від 19.12.2005 року та наказом Міністерства соціальної політики України №316 від 31.05.2013 року затверджена форма статистичної звітності №3-ПН «Звіт про наявність вакансій», яка подається підприємствами, установами та організаціями щомісячно на адресу державної служби зайнятості.
Суд зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Богородчанський молокозавод» протягом 2017 року подавалися до Богородчанського районного центру зайнятості звіти форми №3-ПН, що підтверджується матеріалами справи (а.с.21-22).
На підтвердження вжитих заходів для створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування про це відповідних служб, відповідачем подано суду належним чином засвідчені копії направлення Богородчанського районного центру зайнятості на працевлаштування на робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда ТзОВ «Богородчанський молокозавод» ОСОБА_2 для працевлаштування на робоче місце (вакансію) оператор котельні. Згідно направлення таке видано згідно інформації ТзОВ «Богородчанський молокозавод» про потребу у працівниках (а.с.18).
Направлення Богородчанського районного центру зайнятості на працевлаштування на робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда ТзОВ «Богородчанський молокозавод» ОСОБА_1 для працевлаштування на робоче місце (вакансію) оператор котельні. Згідно направлення таке видано згідно інформації ТзОВ «Богородчанський молокозавод» про потребу у працівниках (а.с.19).
Направлення Богородчанського районного центру зайнятості на працевлаштування на робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда ТзОВ «Богородчанський молокозавод» ОСОБА_3 для працевлаштування на робоче місце (вакансію) оператор котельні. Згідно направлення таке видано згідно інформації ТзОВ «Богородчанський молокозавод» про потребу у працівниках (а.с.20).
Згідно тверджень відповідача наведених у відзиві, направлені Богородчанським районним центром зайнятості особи, відмовились укладати з Товариством трудові договори.
Доказів зворотного позивачем суду не надано.
Таким чином, відповідачем виконані вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» щодо прийняття (вжиття) заходів для працевлаштування інвалідів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, адреса: вул.Гуцульська, 9, м.Івано-Франківськ, 76007, .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Богородчанський молокозавод», адреса: вул.Світанкова, 21, с.Старі Богородчани, Івано-Франківська область, 77700, .

Суддя Скільський І.І.