Справа № 818/1734/18
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2018 р. Справа №818/1734/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гарбузівського сільського голови ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1Б.), звернувся до суду з позовною заявою до Гарбузівського сільського голови ОСОБА_2 (далі відповідач, Гарбузівський сільський голова ОСОБА_2М.) про:
1) визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання інформації на питання 1, 2 заяви від 18.10.2017 №508;
2) зобовязання відповідача надати інформацію на питання 1, 2 заяви від 18.10.2017 №508;
3) стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 500,00грн.
4) компенсацію судових витрат на підставі додатково наданих розрахунків.
Свої вимоги мотивував тим, що відповідач листом від 25.10.2017 №02-25/489 не надав відповідь на питання 1 та надав завідомо недостовірну інформацію на питання 2. Тому вважає, що відповідач порушив його право на інформацію, передбачене статтею 40 Конституції України, та не виконав вимог ст.ст.15, 19 Закону України «Про звернення громадян». Крім того, стверджує, що протиправна бездіяльність відповідача щодо ненадання відповідей на питання 1 та 2 заяви завдала йому моральної шкоди, що виразилася у необхідності вжиття додаткових заходів для отримання потрібної інформації, створенні перешкод його усталеному життю, витрачання особистого часу на пошуки шляхів для відновлення своїх прав, заподіяння психічних та душевних страждань, приниження честі та гідності, що повязані з порушенням його прав та охоронюваних законом інтересів.
31.05.2018 до суду надійшов відзив Гарбузівського сільського голови ОСОБА_2, у якому відповідач проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що на адресу Гарбузівської сільської ради надійшла заява позивача від 18.10.2017 №508, яка, у встановленому законом порядку, була зареєстрована та розглянута, та на адресу ОСОБА_1 направлена відповідь. Тому, на думку відповідача, жодного порушення прав позивача, про які останній зазначає у своєму позові, з боку голови Гарбузівської сільської ради допущено не було (а.с.17-18).
06.06.2018 позивачем подано відповідь на відзив та додаткові докази на обґрунтування своєї позиції (а.с.20). Щодо відшкодування моральної шкоди додатково відмітив, що ненадання інформації завдало йому страждань, він змушений був витрачати своє життя на усунення та на вирішення штучно створених відповідачем проблем.
Ухвалою суду від 08.05.2018 було відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи та обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Гарбузівського сільського голови ОСОБА_2 із заявою від 18.10.2017 №508, в якій, серед іншого, просив:
1. Підтвердити або спростувати факт того, що рішення про щомісячне преміювання сільського голови ОСОБА_2 вирішується (приймається депутатами) виключно на підстав наявності в сільраді коштів, які можна використати на преміювання, без обговорення доцільності та підстав для призначення і виплати премій без наявності чи відсутності особистого вкладу сільського голови в загальний результат роботи, тобто без наявності (врахування) трудової чи іншої діяльності ОСОБА_2 на благо сільської ради, понад виконання ним своїх службових обовязків.
2. Підтвердити або спростувати факт того, що рішення про щомісячне преміювання працівників сільської ради голова ради приймає виключно на підставі наявності в сільраді коштів, які можна використати на преміювання підлеглих, без аналізу доцільності преміювання, без наявності чи відсутності підстав для призначення і виплати премій без наявності чи відсутності особистого вкладу працівників сільради в загальний результат роботи, тобто без наявності (врахування) трудового чи іншої діяльності працівників сільради на благо сільської ради, понад виконання ними своїх службових обовязків (а.с.7).
Листом від 25.10.2017 №02-25/489 за підписом Гарбузівського сільського голови ОСОБА_2 надана відповідь, в якій, з посиланням на п.6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 №268 відповідач зазначив, що преміювання сільського голови здійснюється у порядку та розмірі, установлених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймаються відповідною радою. Таким чином, преміювання сільського голови здійснюється на підставі рішення сільської ради в межах затверджених видатків на оплату праці на відповідний рік.
Щодо другого питання, відмітив, що відповідно до п.3.1 Положення про преміювання працівників апарату Гарбузівської сільської ради, затвердженого 10 сесією 7 скликання від 23.12.2016, преміювання працівників апарату сільської ради та встановлення їм надбавок здійснюється на підставі всебічного аналізу виконання ними основних обовязків відповідно до розпорядження сільського голови в межах коштів, передбачених на преміювання. Аналіз виконання обовязків працівників сільської ради здійснює сільський голова при прийнятті розпорядження.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно зі ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до статей 5, 7 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-ХІІ, кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі Закон України «Про звернення громадян») громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян, згідно ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», розуміються викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.
Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (стаття 15 Закону).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, серед іншого, зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.
Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов'язаний об'єктивно, всебічно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.
Суд, проаналізувавши відповідь Гарбузівського сільського голови ОСОБА_2 від 25.10.2017 №02-25/489, на заяву ОСОБА_1 від 18.10.2017 №508 зазначає, що вказана заява в частині надання відповіді на питання 2 заяви від 18.10.2017 розглянута відповідачем у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян», відповідь на неї надана у встановленому порядку та у встановлені строки.
Так, зокрема, по другом питанню, в якому позивач просив підтвердити або спростувати факт того, що рішення про щомісячне преміювання працівників сільської ради голова ради приймає виключно на підставі наявності в сільраді коштів, які можна використати на преміювання підлеглих, без аналізу доцільності преміювання, без наявності чи відсутності підстав для призначення і виплати премій без наявності чи відсутності особистого вкладу працівників сільради в загальний результат роботи, тобто без наявності (врахування) трудової чи іншої діяльності працівників сільради на благо сільської ради, понад виконання ними своїх службових обовязків, відповідачем надано відповідь, що відповідно до п.3.1 Положення про преміювання працівників апарату Гарбузівської сільської ради, затвердженого 10 сесією 7 скликання від 23.12.2016, преміювання працівників апарату сільської ради та встановлення їм надбавок здійснюється на підставі всебічного аналізу виконання ними основних обовязків відповідно до розпорядження сільського голови в межах коштів, передбачених на преміювання. Аналіз виконання обовязків працівників сільської ради здійснює голова при прийнятті розпорядження.
Тобто на переконання, суду на питання 2 заяви позивача від 18.10.2017, відповідачем була надана повна та вичерпна відповідь.
Відсутність у розпорядженні сільського голови «Про преміювання працівників виконкому сільської ради» від 19.01.2017 №1 (а.с.21) викладу аналізу діяльності працівників ради, що було надано позивачем на обґрунтування недостовірної інформації у відповіді від 25.10.2017, не є підтвердженням того, що такий аналіз головою ради взагалі не проводиться або ж здійснюється в інший спосіб, а тому доводи ОСОБА_1 з посиланням на дане розпорядження, як на підставу надання недостовірної та неповної інформації листом від 25.10.2017, судом не приймаються до уваги.
Щодо доводів позивача про те, що відповідь на звернення, була надана сільською радою, а не головою ради, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.
Як встановлено судом, заява від 18.10.2017 №508 надійшла до Гарбузівської сільської ради, відповідь на дане звернення листом від 25.10.2017 №02-25/489 було надано тим органом, який отримав цю заяву та підписано саме Гарбузівським сільським головою ОСОБА_2, тобто тією особою, якій заява була адресована, у звязку з чим посилання позивача з цього приводу судом не приймаються до уваги.
Таким чином, проаналізувавши лист відповідача від 25.10.2017 в частині надання інформації на питання 2 заяви позивача від 18.10.2017, суд приходить до висновку, що заява позивача в цій частині розглянута відповідачем у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян», та надана повна і вичерпна відповідь на неї у встановленому порядку та у встановлені строки, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання бездіяльності відповідача протиправною в частині ненадання інформації на питання 2 заяви від 18.10.2017 №508 та зобов'язання надати відповідь (інформацію) на питання 2 заяви від 18.10.2017 №508.
Що ж стосується відповіді на перше питання заяви від 18.10.2017, відповідач у листі від 25.10.2017 зазначив, що преміювання сільського голови здійснюється у порядку та розмірі, установлених Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 №268, а саме на підставі рішення сільської ради в межах затверджених видатків на оплату праці на відповідний рік, що є відповіддю на першу частину питання, викладеного у заяві від 18.10.2017 (а.с.7).
В той же час, посилання на постанову Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 №268 не може свідчити про те, що відповідачем була надана повна відповідь на поставлене у заяві питання 1, оскільки в частині надання пояснення стосовно того чи здійснюється при цьому «обговорення доцільності та підстав для призначення і виплати премій сільському голові, з урахуванням наявності чи відсутності особистого вкладу сільського голови в загальний результат роботи, тобто без наявності (врахування) трудової чи іншої діяльності ОСОБА_2 на благо сільської ради, понад виконання своїх службових обовязків», відповідачем у листі від 25.10.2017 (а.с.8) дана інформація не відображена, чи порушено право ОСОБА_1 на доступ до інформації.
У звязку з цим, суд приходить до висновку, що відповідачем, в порушення норм чинного законодавства не було вжито заходів щодо належного розгляду звернення позивача в цій частині та вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити та визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні всебічної інформації на питання 1 заяви від 18.10.2017 №508 та зобовязати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 18.10.2-17 №508 та надати відповідь (інформацію) на запитання 1 заяви від 18.10.2017 №508 з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
Що стосується вимог в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 500,00грн., суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України «Про звернення громадян» громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому згідно абз. 2 ч. 3 вказаної статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Разом з тим, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.ст. 1166, 1167 Цивільного кодексу України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Посилання а адміністративному позові на ті обставини, що протиправні дії відповідача завдали психологічних та душевних страждань, принизили честь та гідність, позивач повинен витрачати свій час та життя на пошуки шляхів для відновлення прав, вивчати інформаційне законодавство України, писати позовну заяву та інші заяви, звертатися до суду для захистом своїх прав, виконувати роботу адвоката та захищати права в судових засіданнях, суд зазначає, що при розгляді справи не встановлено підстав, передбачених ст. 23 Цивільного кодексу України, коли у фізичної особи виникає право на відшкодування моральної шкоди. Жодна із наведених у вказаній статті підстав не була доведена та обґрунтована в позові та відповіді на відзив, право на звернення до суду позивачем реалізовується на власний розсуд при цьому позивачем не доведено, що моральна шкода була завдана відповідачем і саме у такому розмірі, а судом не встановлено наявності у діях відповідача умислу спрямованого на протиправне обмеження позивача у праві на отримання інформації. Надання не у повному обсязі інформації на заяву ОСОБА_1 від 18.10.2017 №508, на переконання суду, не спричиняє необхідності для позивача змінювати звичайний спосіб життя. У звязку з чим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.
У позовній заяві ОСОБА_1 просив компенсувати судові витрати на підставі додатково наданих розрахунків. Разом із тим, суд не вбачає підстав для здійснення розподілу судових витрат, відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, так як жодних судових витрат позивачем не було здійснено, від сплати судового збору позивач був звільнений ухвалою суду від 08.05.2018.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправною бездіяльність Гарбузівського сільського голови ОСОБА_2, яка полягає у ненаданні всебічної інформації на питання 1 заяви ОСОБА_1 від 18.10.2017 №508 та зобовязати Гарбузівського сільського голову ОСОБА_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2017 №508 та надати відповідь (інформацію) на питання 1 заяви від 18.10.2017 №508 з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
В задоволенні позовних вимог про визнання бездіяльності Гарбузівського сільського голови ОСОБА_2 протиправною в частині ненадання інформації на питання 2 заяви від 18.10.2017 №508 та зобов'язання надати інформацію на питання 2 заяви від 18.10.2017 №508, а також стягнення моральної шкоди відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 12.06.2018.

Суддя І.Г. Шевченко