Справа № 161/5806/18
Суддя: Гринь О. М.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/5806/18
Провадження № 2-а/161/305/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Гриня О.М.,

при секретарі - Муригіній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції у Волинській області Баняс Анатолія Леонідовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 07 квітня 2018 року серії АР № 444546, --

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора управління патрульної поліції у Волинській області Баняс Анатолія Леонідовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 07 квітня 2018 року серії АР № 444546.

Свій позов обґрунтовує тим, що ним жодного адміністративного правопорушення, вказаного в оскаржуваній постанові, ним не було вчинено, а поліцейський при складені такої постанови всіх обставин справи не встановив, що призвело до незаконного його притягнення до адміністративної відповідальності.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, просить скасувати постанову інспектора управління патрульної поліції у Волинській області Баняс Анатолія Леонідовича від 07 квітня 2018 року серії АР № 444546 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 травня 2018 року прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, представник позивача заявою від 18 червня 2018 року просить розгляд справи проводити без його участі, позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, представник відповідача заявою від 18 червня 2018 року просить розгляд справи здійснювати без його участі, в позові відмовити.

У відповідності до ч. 4 ст.229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З копії постанови від 07 квітня 2018 року серії АР № 444546 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі вбачається, що ОСОБА_1 07 квітня 2018 о 11 год. 25 хв. керуючи автомобілем марки «SKODA FABIA», ДНЗ НОМЕР_1 в м. Луцьку по вул. Привокзальній, 1 порушив п.п. 9.2 «б» ПДР, а саме здійснив поворот ліворуч при цьому не увімкнувши відповідного сигналу повороту.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження законності оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Так, суд не бере до уваги доводи викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки вони жодним чином не доводять факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Крім того, до відзиву відповідачем не додано жодного доказу, який би відповідав вимогам ст. 251 КУпАП на підтвердження обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Склад адміністративного правопорушення обов'язково має містити наступні ознаки: об'єкт правопорушення, суб'єкт правопорушення, об'єктивна та суб'єктивна сторони правопорушення.

Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказує на відсутність складу адміністративного правопорушення.

Так, диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Об'єктом правопорушення виступають охоронювані законом відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об'єктивна сторона правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, полягає в тому, що ОСОБА_1 не увімкнув лівий покажчик повороту повертаючи ліворуч чим порушив п.п. 9.2 «б» ПДР України.

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

В той же час, судом встановлено та в силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не спростовано відповідачем, що ОСОБА_1 не було допущено такого порушення.

З огляду на викладене, відповідачем не доведено наявність об'єктивної сторони правопорушення в діях ОСОБА_1

Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, а також те, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд приходить до переконання, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Так, ухвалюючи рішення у даній справі суд виходить з положень ч. 3 ст. 286 КАС України відповідно до якої за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальної декларації прав людини, Конституції України, ст.ст. 2, 6, 77, 242-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора управління патрульної поліції у Волинській області Баняс Анатолія Леонідовича від 07 квітня 2018 року серії АР № 444546 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня отримання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та проголошено 18 червня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду О.М. Гринь

Волинської області