Справа № 802/1373/18-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 червня 2018 р. Справа № 802/1373/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (далі - УПФУ в місті Вінниці, відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач зазначає щодо помилковості застосованого відповідачем індивідуального коефіцієнта страхового стражу під час здійснення перерахунку пенсії з 1 жовтня 2017 року. Позивач вказує, що відповідно до Закону України №2148 від 3 жовтня 2017 року йому проведено перерахунок пенсії автоматизованим способом за допомогою програмного забезпечення з 01.10.2017, а саме: осучаснення заробітної плати із використанням єдиного показника середньої заробітної плати по Україні, який використовується для призначення та перерахунку пенсії в 2017 році на рівні 3764,40 грн. та зменшення величини оцінки страхового стажу до 1%, з якого обчислена пенсія. Позивач наголошує, що при застосуванні індивідуального коефіцієнта страхового стажу в розмірі 1,35%, визначеному до змін в законодавстві, тобто до 01.10.2017, розмір пенсії був би значно більшим. Посилаючись на те, що при прийнятті нових законів або при внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод, ОСОБА_1 просить:

- визнати протиправним рішення відповідача щодо перерахунку ОСОБА_1 призначеної пенсії з урахуванням коефіцієнту 1%за кожний рік стажу роботи;

- зобов'язати відповідача провести повторний розрахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2017, з урахуванням коефіцієнту стажу в розмірі 1,35% за кожний відпрацьований рік.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

25.05.2018 представником відповідача подано відзив на позовну заяву (вх. №21391), у якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що ОСОБА_1 з 04 червня 2011 року перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". На момент проведення перерахунку пенсії позивача, загальний трудовий стаж ОСОБА_1 становить 34 роки 8 місяців 23 дні. Відповідно до Закону №2148 позивачу проведений перерахунок пенсії автоматизованим способом за допомогою затвердженого програмного забезпечення з 1 жовтня 2017 року, а саме осучаснення заробітної плати із використанням єдиного показника середньої заробітної плати по Україні, який використовується для призначення та перерахунку пенсії в 2017 році на рівні 3764,40 грн. та зменшенням величини оцінки страхового стажу до 1%. На рахунок застосування оцінки страхового стажу 1%, відповідач зазначає, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148 від 03.10.2017, внесено зміни до Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме: "4-3 Пенсії призначені відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки із застосуванням оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Дана норма є діючою та не визнана неконституційною.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з 04.06.2011 отримує пенсію за віком, призначену йому відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Разом із тим, з 01.10.2017 року позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до Закону України №2148-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" з розрахунку величини оцінки одного року страхового стажу - 1%.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до УПФУ в м. Вінниці із заявою, у якій просив провести повторний розрахунок пенсії починаючи з жовтня місяця 2017 року з урахуванням оцінки одного року страхового стажу на рівні 1 рік = 1,35% відповідно до ст. ст. 58, 22 Конституції України.

Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці листом №606/11-32-3/04 від 05.04.2018 повідомило позивача про те, що з 01.10.2017 здійснено перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за останні 3 роки (2014, 2015, 2016) у розмірі 3764,40 грн. та змінено з 1,35% на 1% величину оцінки одного року страхового стажу. Також проведено перерахунок пенсійних виплат, враховуючи показник прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, збільшений з 01.10.2017 року до 1452,00 грн. Щодо застосування при обчислені пенсії величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, то відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону, дана норма застосовувалась з 01.10.2017 по 31.12.2017 при первинному призначенні пенсій.

Разом із тим, на переконання позивача, при здійсненні перерахунку пенсії по стажу з 01.10.2017 безпідставно застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, а отже неправомірно зменшено розмір його пенсії.

Не погоджуючись із такими діями відповідача та наголошуючи на конституційних гарантіях, передбачених ст.ст. 22,58 Конституції України, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" 1058-ІV від 09 березня 2003 року (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (№1058-ІV).

Згідно частини 1 статті 25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою:

Кс= (См*Вс)/100%*12

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням змін, внесених Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи або перерахунку пенсії може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

В силу частини 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Відповідно до частини 4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

З матеріалів справи вбачається, що пенсія була призначена позивачу відповідно до положень Закону № 1058-IV до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", у зв'язку з чим у відповідності до вище вказаних положень підлягала перерахунку з 01.10.2017 з врахуванням ч. 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При цьому, суд зазначає, що вказані норми не було визнано неконституційними в установленому законодавством порядку, а отже у відповідача були відсутні підстави для їх не застосування.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до наведених норм розмір перерахованої позивачу пенсії з 01.10.2017 визначено на підставі коефіцієнту страхового стажу позивача з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%, а не з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, оскільки було внесено відповідні зміни до законодавства.

Разом із тим, обґрунтовуючи протиправність дій відповідача, представник позивача посилається на положення ст. 58 Конституції України, якою визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Проте, суд звертає увагу позивача на те, що перерахунок пенсії позивачу зі зменшенням величини оцінки одного року страхового стажу 1% було здійснено починаючи з 01.10.2017, а не з дати призначення йому пенсії, а тому його посилання на положення ст. 58 Конституції України, на думку суду, є необґрунтованими.

Крім того, суд критично оцінює посилання представника позивача на те, що чинним законодавством України не передбачено можливість зміни величини оцінки одного року страхового стажу уже призначеної пенсії, з огляду на таке.

Нормами статті 6 КАС України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні від 03.06.2014 "Великода проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги представник позивача також посилається на положення ст. 22 Конституції України, якими визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Однак, необхідно зазначити, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.

При цьому, як слідує із матеріалів справи, внаслідок проведеного з 01.10.2017 перерахунку пенсії позивачу зі зменшенням величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1%, фактичний розмір пенсії позивача збільшився до 1607,98 грн.

З огляду на викладене, посилання позивача на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, на думку суду, є також необґрунтованими.

Надаючи оцінку посиланням представника позивача на Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2015 року №8-рп/2005, у мотивувальній частині якого зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики, суд вважає за необхідне ще разу звернути увагу останнього на те, що за наслідками проведеного позивачу з 01.10.2017 перерахунку пенсії, розмір пенсії ОСОБА_1 збільшився, а тому жодного звуження обсягу прав і свобод позивача не відбулось.

Крім того, суд також зазначає, що сам по собі факт перебування на розгляді Конституційного Суду України конституційного подання щодо відповідності Конституції України положень ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не може свідчити про їх неконституційність.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1).

Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Повний тест рішення складено: 15.06.2018.

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна