Справа № 820/3355/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 червня 2018 р. № 820/3355/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Керівника апарату Київського районного суду м. Харкова Бардіної Наталії Олександрівни, третя особа - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді з виплатою середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Керівника апарату Київського районного суду м. Харкова Бардіної Наталії Олександрівни (далі по тексту - відповідач, керівник апарату, Бардіна Н.О.), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області (далі по тексту - третя особа, ТУ ДСА України в Харківській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника апарату Київського районного суду м. Харкова Бардіної Н.О. №02-02/48 від 29 березня 2018 року про звільнення помічника судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1;

- поновити на посаді помічника судді Київського районного суду м. Харкова з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 29 березня 2018 року по дату поновлення на посаді.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що її безпідставно та незаконно, всупереч приписів ч. 3 ст. 184 КЗпП України, наказом керівника апарату Київського районного суду м. Харкова Бардіної Н.О. №02-02/48 від 29 березня 2018 року, виданого на підставі до ч. 3 ст.157 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 9 ст. 36 КЗпП України звільнено з посади помічника судді Київського районного суду м. Харкова. Вважає, що зазначений наказ є незаконним, оскільки ОСОБА_1 має на неповнолітню дитину , яку виховує і утримує сама, а тому згідно ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста ст.179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.

Копія ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі надіслана учасникам справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 19-21).

Відповідач, у встановлений судом строк, надав відзив на адміністративний позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Наказом Київського районного суду м. Харкова №02-02/46 від 29.03.2018 року ОСОБА_1, після виходу з відпустки по догляду за дитиною, допущено до роботи.

Того ж дня до керівника апарату Київського районного суду м. Харкова Бардіної Наталії Олександрівни надійшло подання від судді Київського районного суду м. Харкова Зуба Г.А. про звільнення помічника ОСОБА_1

На підставі вищенаведеного подання було видано та підписано наказ №02-02/48 від 29.03.2018 року про звільнення ОСОБА_1

Зазначає, що оскільки відповідно до ст. 184 КЗпП України звільнення ОСОБА_1 можливе за умови обов'язкового працевлаштування, а на момент звільнення позивача згідно штатного розпису інших вільних посад патронатної служби в Київському районному суді м. Харкова, не було, подання від іншого судді на призначення позивача на посаду помічника не надійшло, відповідачем було вжито всіх заходів щодо працевлаштування позивача у відповідності до вимог законодавства про працю, а саме позивачу було роз'яснено, що в разі наявності першої вакантної посади в Київському районному суді м. Харкова її буде повідомлено додатково, з чим остання погодилась.

Отже, вважає, що в діях відповідача відсутні жодні порушення норм законодавства при звільненні ОСОБА_1

Представник третьої особи - Територіального управління ДСА України у Харківській області також надала відзив на адміністративний позов, в якому заперечувала проти адміністративного позову та підтримала пояснення відповідача. Вважає, що позивача звільнено з посади помічника судді Київського районного суду м. Харкова відповідно до норм чинного законодавства.

До суду надійшли відповідь на відзив від позивача та заперечення на відповідь від відповідача, в яких сторони підтримали свою правову позицію.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу Голови Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л. № 5/2 від 04.05.2005 року ОСОБА_1 було закріплено в якості помічника судді - за суддею Київського районного суду м. Харкова Зубом Г.А., де вона і працювала до 03.01.2012 року (а.с. 28).

З 03.01.2012 року по 07.05.2012 року ОСОБА_1 була надана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами та відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 08.05.2012 року по 28.03.2015 року включно.

Починаючи з 30.03.2015 по 28.03.2018 позивачу надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку.

Таким чином, помічник судді ОСОБА_1, яка була закріплена за суддею Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А. знаходилась у відпустці по догляду за дитиною з 03.01.2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1

Під час її перебування у відпустці, 04.05.2016 року ОСОБА_1 Київський райсуд м. Харкова листом за підписом Н.О. Бардіної повідомив під підпис про зміну істотних умов праці у зв'язку з набранням з 1 травня 2016 року чинності Законом України від 10.12.2015 року № 889-VIIІ "Про державну службу» та втрату нею статусу державного службовця.

Заявою від 30.01.2018 року, позивач повідомила керівника апарату про свій вихід з відпустки на посаду помічника судді з 29.03.2018 року (а.с. 30).

При цьому, як вбачається із вказаної заяви позивача, суддя Зуб Г.А. в цей же день був ознайомлений із заявою та власноруч проставив під текстом заяви напис «заперечую», а також підпис із зазначенням свого прізвища та ініціалів, дату.

Відповідно до наказу від 29.03.2018 року №02-02/46 ОСОБА_1 було допущено до виконання службових обов'язків на посаді помічника судді з 29.03.2018 року (а.с. 31).

В свою чергу, 29.03.2018 року, суддя Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А., за яким була закріплена позивач, звернувся до відповідача з поданням про звільнення помічника судді ОСОБА_1 з посади.

Так, 29.03.2018 року на підставі наказу №02-02/48 ОСОБА_1, було звільнено з посади помічника судді. Водночас листом від 29.03.2018 року № 02-34/3/2018, який позивач отримала 29.03.2018 року особисто, про що свідчить її особистий підпис та дата про отримання, останню було повідомлено, що за наявності першої вакантної посади в Київському районному суді м. Харкова вона буде повідомлена додатково (а.с. 34,35).

Вважаючи вказаний наказ від 29.03.2018 року № 02-02/48 необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулась з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України проголошено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон України "Про судоустрій і статус суддів", Закон № 1402-VIII), Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон України "Про державну службу", Закон № 889-VIII), Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції, затвердженого рішенням Ради суддів України від 25 березня 2011 року № 14 (далі - Положення № 14) та Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 157 Закону № 1402-VIII кожний суддя має помічника, статус і умови діяльності якого визначаються цим Законом та Положенням про помічника судді, затвердженим Радою суддів України. Судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

Відповідно до п. 7 Положення про помічника судді, яким регламентований порядок призначення на посаду помічника судді, діяльності особи на цій посаді та її звільнення з даної посади, - судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

Відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 посада помічника судді віднесена до посад патронатної служби.

Судом встановлено, що згідно з наявним у матеріалах особової справи повідомленням про зміну істотних умов праці ОСОБА_1, яке остання, згідно з розпискою, отримала 04.05.2016, позивача повідомлено про зміну істотних умов праці, а саме, що після набрання чинності 01.05.2016 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII посада помічника судді, яку остання обіймає, відповідно до ст. 92 цього Закону, віднесена до посад патронатної служби, а умови праці, передбачені Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХII не можуть бути збережені (а.с. 29).

На працівників патронатної служби поширюється дія законодавства про працю, крім статей 39-1, 41 - 43-1, 49-2 Кодексу законів про працю України.

Особливості патронатної служби в судах, органах та установах системи правосуддя визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, дія цього Закону не поширюється на працівників патронатних служб.

Згідно ст. 92 Закону України «Про державну службу» працівник патронатної служби призначається на посаду на строк повноважень особи, працівником патронатної служби, якої він призначений. Трудові відносини з працівником патронатної служби припиняються в день припинення повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений. При цьому, акт про звільнення приймається керівником державної служби. Достроково працівник патронатної служби може бути звільнений з посади за ініціативою особи, працівником патронатної служби якої він призначений, або керівника патронатної служби.

Зазначені норми кореспондуються з п.19 Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції, затвердженого рішення Ради суддів України від 25.03.2011 року №14, яким передбачено, що помічник судді може бути звільнений з посади з дотриманням вимог законодавства про працю та Закону України «Про державну службу» на підставі заяви про звільнення за власним бажанням або за мотивованим поданням судді, а у випадку тривалої відсутності судді (тривале відрядження, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною тощо) - за наказом керівника апарату відповідного суду.

Таким чином, виходячи з буквального тлумачення наведених вимог законодавства, підставою для звільнення помічника судді є: зокрема мотивоване подання судді.

Водночас, спеціальним законодавством не встановлено будь-яких обмежень щодо заборони судді у написанні вмотивованого подання про звільнення з посади, зокрема, помічника судді, який є одинокою матір'ю при наявності дитини віком до чотирнадцяти років.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що підставою для видання наказу про звільнення помічника судді, незалежно від будь-яких обставин, є вмотивоване подання судді й саме на його виконання видається наказ про звільнення.

Суд зазначає, що ані спеціальне законодавство, ані КЗпП України, в тому числі й частина третя статті 184, не передбачає інших дій керівника апарату суду після отримання ним вмотивованого подання судді, наприклад таких, як зарахування у розпорядження відповідного органу, кадрового резерву тощо у разі відсутності посад у суді, яку можна запропонувати особі, крім як видання наказу про звільнення.

Крім того, звільнення жінок, зазначених у абзаці 3 статті 184 Кодексу законів про працю України має певні особливості, зокрема, таке звільнення можливе, проте власник зобов'язаний вжити усіх заходів щодо її працевлаштування для продовження роботи на цьому підприємстві (установі, організації).

З матеріалів справи встановлено, що на час звільнення позивача подання іншого судді про призначення її на посаду помічника до відповідача не надходили, а тому підстав для призначення ОСОБА_1 на посаду помічника іншого судді у відповідача не було та не має, оскільки помічники суддів призначаються на посаду виключно на підставі подання.

Також судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачем вжито всіх передбачених діючим законодавством про працю заходів щодо працевлаштування позивача.

Так ОСОБА_1 роз'яснено, що при наявності першої вакантної посади в Київському районному суді м. Харкова її буде повідомлено додатково, з чим остання ознайомлена, що підтверджується власним підписом у листі від 29.03.2018 року № 02-34/3/2018.

Відповідно до статті 21 Закону № 889-VIII вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 23 Закону № 889-VIII, інформація про вакантну посаду державної служби оприлюднюється на офіційних веб-сайтах державного органу, в якому проводиться конкурс, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, відповідно до цього Закону і Порядку проведення конкурсу.

Згідно ч. 6 ст. 92 Закону № 889-VIII, працівник патронатної служби, який виявив бажання вступити або повернутися на державну службу, реалізує таке право у порядку, визначеному цим Законом для осіб, які вперше вступають на державну службу, з обов'язковим проведенням конкурсу.

В той же час, суд зазначає, будь-якого переважного права для вступу на державну службу та заміщення вакантної посади державного службовця у позивача немає.

Предметом даного спору є правомірність звільнення позивача з посади помічника судді, яка відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, є посадою, діяльність на якій віднесена до публічної служби.

Особливості прийняття громадян на посади публічної служби, її проходження та звільнення з публічної служби передбачені спеціальними нормами законодавства України, які є пріоритетними під час вирішення даного спору.

Отже правовий статус помічників суддів має комплексний характер, що зумовлений перебуванням вказаних осіб по суті у трудових відносинах із Державою, зокрема її судовою гілкою влади, тому внесення змін до статусу вказаних осіб та особливості проходження служби на цих посадах, порядок зайняття, звільнення з посад, відбувається саме на законодавчому рівні.

Суд зазначає, що в даному випадку норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Таким чином, питання про звільнення особи, яка займала посаду помічника судді, вирішувалося на підставі спеціального нормативно-правового акту (Положення) та з дотриманням трудових та соціальних гарантій, передбачених трудовим законодавством (Кодексом законів про працю).

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених фактів та обставин, враховуючи, що докази, наведені позивачем під час розгляду адміністративної справи є недоведеними та безпідставними та не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію відповідача суд дійшов до висновку, що у задоволені позову слід відмовити повністю.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Керівника апарату Київського районного суду м. Харкова Бардіної Наталії Олександрівни, третя особа, - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді з виплатою середнього заробітку - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15 червня 2018 року.

Суддя Бадюков Ю.В.