Справа № 154/623/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/4421/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Глушка І.В., Судової-Хомюк Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.05.2018 року (головуючого судді Лященка О.В.) ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Володимир-Волинський без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у справі №154/623/18 №2-а/154/18/18 за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти №4 батальйону УПП у Волинській області сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07.03.2018 року звернувся в суд з позовом до поліцейського роти №4 батальйону УПП у Волинській області сержанта поліції ОСОБА_2 в якому просить скасувати постанову серії АР №468912, винесену 02.03.2018 року сержантом поліції ОСОБА_2 за частиною 2 статті 122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.05.2018 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В якій просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення, апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, а саме позивач не розмовляв по мобільному телефону, а можливо лівою рукою тер ліве вухо, оскільки 24.02.2018 року звертався до лікаря-отоларинголога (наявний консультативний висновок) зі скаргами на біль у лівому вусі, лікар виписала курс лікування, тому 02.03.2018 року повний курс лікування не був завершений та інколи закладало ліве вухо і по інерції його тер, тому можливо інспектору показалось, що розмовляв по мобільному телефону. В автомобілі не користується мобільним телефоном, оскільки автомобіль оснащений функцією Bluetooth-Hands Free, що дає змогу розмовляти без утримання в руці мобільного телефону, так зручніше і безпечніше. Крім цього в рішенні суду вказано, що згідно відеозапису з боді-камери поліцейського чітко видно, як той перевірив мобільний телефон на якому нібито велася розмова за одну хвилину до зупинки поліцейського, однак така обставина є неправдивою, так як поліцейський ОСОБА_2 не перевіряв мобільний телефон, тому що мобільного телефону поліцейському для перевірки не надавав. Це вказує на те, що час який нібито вказував розмову на мобільному телефоні міг бути придуманим поліцейським. Також судом було не вірно вказано строки для оскарження рішення в апеляційному порядку, які могли обмежити в апеляційному оскарженні.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до приписів частини 3 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 468912 від 02.03.2017 року, ОСОБА_1 в м. Володимирі-Волинському на вул. Устилузькій, користувався під час руху транспортного засобу засобом мобільного звязку, не обладнаним технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, чим порушив пункт 2.9 «д» Правил дорожнього руху України.

Згідно із частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі «Правила дорожнього руху»).

Відповідно до підпункту «д» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами звязку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до матеріалів відеофіксації з нагрудної камери інспектора поліцейського роти №4 батальйону УПП у Волинській області сержанта поліції ОСОБА_2 під час складення та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_1 був зупинений, оскільки розмовляв мобільним телефоном що є порушенням Правил дорожнього руху України, протягом усього часу оформлення оскаржуваної постанови позивач вказував про можливі болі у вусі, покликаючись на те, що лікується у лікаря-отоларинголога на спростування вказаного працівником поліції, однак колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що при перевірці телефону позивача, який він оглядав на вимогу поліцейського, виявлено і позивачем не заперечувалось, на вказане працівником поліції, що остання розмова велася ним за хвилину до того, як його автомобіль було зупинено працівниками поліції. Щодо вказаного про наявність в автомобілі оснащеного функцією Bluetooth-Hands Free, що дає змогу розмовляти без утримання в руці мобільного телефону, так зручніше і безпечніше, на відео з боді камери встановлено, що можливість користування такою функцією, також залежить від мобільного телефону користувача водія транспортного засобу, доказів таких ОСОБА_1 не надав, а тому не беруться судом до уваги вказане в апеляційній скарзі.

Таким чином, суд критично оцінює вказане у апеляційній скарзі твердження позивача про те, що він не вчиняв вказаного адміністративного правопорушення, оскільки таке є безпідставним та необґрунтованим, не відповідає дійсним обставинам справи та на думку суду дане з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Обставин, за яких можна було би вважати, що працівник патрульної поліції не обєктивно поставився до позивача в процесі оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та/або будь-яким чином перевищили свої повноваження по відношенні до позивача, судом не встановлено. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена та складена на підставі встановлених інспектором обставин справи та у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Закону України «Про Національну поліцію», статті 252 КУпАП.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Колегія суддів дійшла висновку, що поліцейським роти №4 батальйону УПП у Волинській області сержантом поліції ОСОБА_2 в постанові серії АР №468912 від 02.03.2018 року за частиною 2 статті 122 КУпАП правомірно згідно чинного законодавства України притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, а тому судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до частини 1 статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Частина 3 встановлює, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Згідно частини 4, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення, однак судом першої інстанції помилково було вказано про оскарження протягом тридцяти днів, скаржником в апеляційній скарзі вказується, про можливі обмеження в апеляційному оскарженні, що на думку суду не може бути підставою скасування рішення суду, оскільки згідно КАС України позивачем оскаржено вказане рішення вчасно і апеляційним судом ухвалою від 08.06.2018 року відкрито апеляційне провадження.

Згідно частини 3 статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 268, 271, 272, 286, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.05.2018 року у справі № 154/623/18 №2-а/154/18/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не оскаржується.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді І.В. Глушко

ОСОБА_3