Справа № 815/5444/17
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5444/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Балабан М.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправним та скасувати наказ про проведення перевірки від 03 серпня 2017 року № 3390; визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення від 20.09.2017 року № згідно якого збільшено суму податкового зобов'язання податку з доходів фізичних осіб у сумі 131706 гривень 35 копійок (105 365,08 грн. за податковими зобов'язаннями та 26341, 27 грн. штрафних санкцій за несплату), від 20.09.2017 року № згідно якого збільшено суму податкового зобов'язання військового збору у сумі 10942,18 грн. (7775,86 податкове зобов'язання, 3166,32 грн. штрафні санкції); рішення № від 20.09.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахуванням відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 26678, 93 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що стосовно неї Головним управління ДФС в Одеській області проведена невиїзна документальна перевірка щодо достовірності, повноти, нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.07.2014 - 16.08.2017 року, правильності укладення трудових відносин з працівниками та сплати єдиного соціального внеску за період з 01.01.2011 року по 16.08.2017 роки, яка проводилась на підставі наказу від 03 серпня 2017 року № 3390. Разом з тим, про проведення перевірки їй стало відомо після її проведення та після отримання акту перевірки. Під час проведення перевірки посадові особи ДФС отримали певну кількість документів щодо моєї господарської діяльності, проте до неї посадові особи, які уповноважені проводити перевірку для отримання документів не звертались, їй не відомо ким саме надавались копії документів, оскільки нею не було уповноважено будь-кого для представлення інтересів в органах ДФС. Через непоінформованість про початок перевірки вона не змогла бути присутня під час її проведення, належним чином надати пояснення, представити необхідну кількість первинної документації до відома осіб, які проводили перевірку.

Представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, в якій представник зазначає, що на підставі пп. 78.1.7, п.78.1, ст.78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-IV із змінами та доповненнями, п.2 , ч. 1, ст. 13 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, згідно даних Державного реєстратора про припинення підприємницької діяльності від 24.03.2017 р. № 3010468 та згідно наказу №3390 ГУ ДФС в Одеській області від 03.08.2017року, головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області Потапенко Вікторією Василівною, проведена документальна позапланова не виїзна перевірка діяльності СГД ОСОБА_1, (далі ОСОБА_1) місце реєстрації АДРЕСА_3, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з „01" "липня" 2014 р. по „16" „серпня" 2017 р„ правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиного внеску) за період з „01" "січня 2011 р. по „16" „серпня" 2017 р., валютного та іншого законодавства за період з „01" "липня" 2014 р. по „16" „серпня" 2017 р. Копія наказу ГУ ДФС в Одеській області про проведення документальної позапланової не виїзної перевірки №3390 від 03.08.2017 року та повідомлення ГУ ДФС в Одеській області від „11" „серпня" 2017 р. № 419 про проведення документальної позапланової не виїзної перевірки направлено поштою 11.08.2017 року (кв.035) за адресою реєстрації СГД ОСОБА_1 про що свідчить квитанція №129/16/22 035) від 11.08.2017 року. 17.08.2017 року перевіряючим контролюючого органу було складено опис документів, наданих до проведення позапланової перевірки, яким було прийнято документи від ОСОБА_3 діючій на підставі договору від 02.01.2014 року. Що стосується доводів про відсутність змоги бути присутньою під час перевірки, представник вказує, що відповідно до п. 79.3. ст..79 ПКУ присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова та відповідно до п. 79.5. ст..79 ПКУ За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка, проте письмового звернення від ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, щодо присутності її під час проведення документальної невиїзної перевірки, не надходило. Таким чином, ГУ ДФС в Одеській області повністю правомірно було винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а доводи позивача суперечать фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якому вказує, що документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі даних, наданих платником податків у визначених ПКУ випадках, або отриманих в інший спосіб, передбаченим законом. Представниками платника податків, визнаються особи, які можуть здійснювати представництво його законних інтересів та ведення справ, пов'язаних зі сплатою податків на підставі закону або довіреності. Разом з тим, укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договір від 02.01.2014 року не наділяє останню правом представляти інтереси ОСОБА_1 у відносинах з органами ДФС у зв'язку із невідповідністю документальної форми та змісту передбаченої законом для такого представництва. Крім того, вказаний договір було розірвано за згодою сторін 24.03.2017 року. Таким чином, участь неуповноваженої особи під час проведення перевірки призвело до порушення порядку встановленого законом, а тому акт складений за результатом перевірки є незаконним та недопустимим.

Ухвалою суду від 09 листопада 2017 року відкрито провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду на 16 листопада 2017 року на 14:30 год.

16 листопада 2017 року за клопотанням представника відповідача, відповідно до п.4 ч.2 ст.156 КАС України, для надання доказів по справі, провадження по справі було зупинено до 05 грудня 2017 року до 14:30 год.

05 грудня 2017 року за клопотанням представника позвиача, відповідно до п.4 ч.2 ст.156 КАС України провадження по справі було зупинено до 16 січня 2018 року до 10:00 год., у зв'язку з витребуванням доказів по справі.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 року, ухвалою суду від 16 січня 2018 року суд перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, надано час представника сторін для надання до суду заяв по суті та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15 березня 2018 року витребувано від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПЛ НОМЕР_3, 67600, АДРЕСА_1) оригінал договору про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку від 02 січня 2014 року, укладеного з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, з усіма додатками, для огляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 15 березня 2018 року продовжено строк підготовчого провадження по справі №815/5444/17 на тридцять днів.

Ухвалою суду від 19 квітня 2018 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представники позивача адміністративний позов підтримали, просили суд його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

24.03.2017 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 4010468 про припинення діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер обілкової картки платника податків НОМЕР_4).

03 серпня 2017 року на підставі пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, у зв'язку з надходженням від Єдиного Державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ліквідацію від 24.03.2017 № 3010468, Головним управлінням ДФС в Одеській області видано наказ № 3390 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, за період 01.07.2014 року по 16.08.2017 року, дотримання вимог Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за період 01.01.2011 року по 16.08.2017 року з 17 серпня 2017 року тривалістю 5 робочих днів (а.с. 11).

21.08.2017 року Головним управлінням ДФС в Одеській області у зв'язку з проведенням документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 направлено запит про надання документів, який отримано ОСОБА_3 21.08.2017 року (ст.. 145).

30.08.2017 року від ОСОБА_3 посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області згідно складеного опису для проведення перевірки отримано документи щодо господарської діяльності ОСОБА_1 (а.с. 147).

31.08.2017 року за результатами перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області складено акт № 1168/15-32/13-05/НОМЕР_4, яким встановлено порушення п. 177.1, п. 177.2, п. 177.6 ст. 177, п. 167.1 ст. 167, п. 291.3 ст. 291, пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України та донараховано податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 105365,08 грн., а саме за 4 кв. 2014 року у сумі 20207,26 грн., за 2015 рік у сумі 35762,65 грн., за 2016 рік у сумі 42117,33 грн. та за 1 кв. 2017 року у сумі 7277,84 грн.; ст. 24 Кодексу законів про працю України та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Держаній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівників на роботу», в результаті чого встановлено використання у підприємницькій діяльності праці дев'яти працівників, не оформлених належним чином; пп. 2.1 п. 2 ст. 6, п. 3 ст. 9 Закону № 2464-VI від 08.07.2010 р. «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиний соціальний внесок на загальну суму 144244,62 грн., а саме за 4 кв. 2014 року у сумі 20289,97 грн., 2015 рік - 68270,20 грн., за 2016 рік - 47679,09 грн. та за 1 кв. 2017 року у сумі 8005,36 грн.; п. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Кодексу, в результаті чого донараховано військовий збір від здійснення підприємницької діяльності на 7775,86 грн. ,а саме за 2015 рік у сумі 3576,27 грн., за 2016 рік у сумі 3509,78 грн. та за 1 кв. 2017 року у сумі 689,81 грн. (а.с .15-35).

На підставі акту перевірки № 1168/15-32/13-05/НОМЕР_4 від 31.08.2017 року Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.09.2017 року № , яким збільшено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 131 706,35 грн. (105 365,08 грн. за податковим зобов'язанням та 26 341,27 за штрафними санкціями) та податкове повідомлення-рішення від 20.09.2017 року № , яким збільшено суму податкового зобов'язання з військового збору у сумі 10 942,18 грн. (7 775,86 грн. за податковим зобов'язанням та 3 166,32 грн. за штрафними санкціями), а також рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 20.09.2017 року (а.с. 12-14).

Відповідно до п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, зі змінами та доповненнями (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПКУ документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки".

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до п. 78.1 ст. 78 ПКУ документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Згідно абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зняття з обліку платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців здійснюється органами фіскальної служби на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку.

Відповідно до п. 11.1 Порядку обліку платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 22.04.2014 № 462) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов'язаний повідомляти контролюючі органи за місцем обліку такого платника про його ліквідацію або реорганізацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов'язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації).

Дані про прийняття рішення щодо припинення юридичних осіб, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, контролюючі органи отримують від державних реєстраторів у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами Центрального контролюючого органу.

Згідно п. 11.9 Порядку № 1588 у разі отримання документів згідно з пунктами 11.1-11.4 цього розділу та/або якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи, припинення (закриття) постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків, контролюючим органом приймається рішення про проведення (не проведення за підставами, встановленими пунктами 11.11 та 11.12 цього розділу) документальної позапланової перевірки платника податків, який перебуває на обліку в такому органі.

Згідно п. 78.4 ст. 78 ПКУ про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до ст. 79 ПКУ документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Таким чином надходження до податкового органу інформації про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є підставою для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки. Отже, оскільки в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в внесено запис № 4010468 про припинення діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, то відповідно, наказ щодо проведення перевірки № 3390 від 03 серпня 2017 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у зв'язку з надходженням від Єдиного Державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ліквідацію від 24.03.2017 № 3010468 є правомірним, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про проведення перевірки від 03 серпня 2017 року № 3390 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи, копія наказу № 3390 від 03.08.2017 року та повідомлення про проведення перевірки від 11.08.2017 року № 419 направлені на адресу ОСОБА_1 на адресу місце проживання, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 145-144).

Відповідно до ст.. 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

При цьому, на підтвердження направлення позивачу копії наказу та повідомлення про проведення перевірки відповідачем надано квитанцію про відправку та витяг з сайту пошук поштових відправлень - Укрпошта. Разом з тим, копії повідомлення про вручення даного поштового відправлення позивачу або копії поштового конверту з відміткою про причини його невручення відповідачем суду не надано.

Згідно п. 86.1 ст. 86 ПКУ результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

При цьому, порядок надання платниками податків документів, регулюється статтею 85 Податкового кодексу України.

Відповідно до приписів ст. 85 ПКУ при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що під час здійснення перевірки посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області було отримано ряд первинних документів щодо здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 від ОСОБА_3 на підставі договору про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку від 02 січня 2014 року (а.с. 145, 147).

Відповідно до ст. 19 Податкового кодексу України платник податків веде справи, пов'язані зі сплатою податків, особисто або через свого представника. Особиста участь платника податків в податкових відносинах не позбавляє його права мати свого представника, як і участь податкового представника не позбавляє платника податків права на особисту участь у таких відносинах. Представниками платника податків визнаються особи, які можуть здійснювати представництво його законних інтересів та ведення справ, пов'язаних із сплатою податків, на підставі закону або довіреності. Довіреність, видана платником податків - фізичною особою на представництво його інтересів та ведення справ, пов'язаних із сплатою податків, має бути засвідчена відповідно до чинного законодавства.

Згідно ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Статтею 238 Цивільного кодексу України встановлено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Так, відповідачем до суду надано копію договору про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку від 02 січня 2014 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який містить відмітку про його розірвання з згодою сторін - 24.09.2017 року та відповідно до якого ОСОБА_3 надавала на вимогу посадових осіб ГУ ДФС в Одеській області копії документів щодо господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 (а.с. 104-105).

При цьому, позивачем до суду також надано копію договору про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку від 02 січня 2014 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який містить відмітку про його розірвання за згодою сторін - 24.03.2017 року (а.с. 119-121).

На виконання ухвали суду від 15 березня 2018 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 до суд надано належним чином завірену копію договору про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку від 02 січня 2014 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, з усіма додатками та оригінал для огляду в судовому засіданні, який містить відмітку про його розірвання - 24.03.2017 року, у зв'язку з припиненням підприємницької діяльності (а.с. 221-226).

При цьому, в п. 2.1 договору про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку від 02 січня 2014 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, чітко визначений обсяг зобов'язань сторін щодо ведення бухгалтерського обліку, в якому відсутні будь-які посилання на можливість представлення ОСОБА_3 інтересів ОСОБА_1 у відносинах з податковими органами.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 підтвердила, що договір про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку від 02 січня 2014 року було розірвано за угодою сторін 24.03.2017 року. Також, ОСОБА_3 повідомила, що документи, які нею надавались перевіряючим отримані нею засобами поштового зв'язку Нової пошти, проте документального підтвердження цього в неї немає.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_3 про те, що після розірвання договору від 02.01.2014 року вона діяла на підставі договору про надання послуг з ліквідації підприємства укладеного з позивачем 24.03.2017 року, згідно якого складений акт виконаних робіт від 01.09.2017 року та надійшла оплата, з огляду на те, що зазначений договір та акт не підписані ОСОБА_1, а підписані тільки ОСОБА_3, а в копії квитанції про оплату від 16.03.2017 року, на яку вона посилається, платником зазначений ОСОБА_4 (а.с. 6-8 т. 2).

Згідно п.п. 21.1.1 п. 21.1. статті 21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Водночас, норми діючого законодавства не передбачають права податкового органу на відображення у акті перевірки необґрунтованих та не підтверджених даних, а відтак, донарахування податків без підтвердження доказами, не ґрунтується на нормах податкового законодавства.

Разом з тим, посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області при проведенні перевірки ФОП ОСОБА_1 порушено порядок її проведення, оскільки копії документів щодо господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 отримані з порушенням закону.

Так, Верховний Суд в постанові від 20 березня 2018 року по справі № 810/1438/17 (К/9901/4570/17) зазначив, що незаконність дій з проведення документальної перевірки та порушення порядку її проведення є підставою для скасування рішень, прийнятих за наслідком проведення такої перевірки; у свою чергу акт перевірки з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, а тому прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення не можуть бути визнані правомірними.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12 квітня 2018 року по справі №816/2329/13-а (№ К/9901/3525/18).

При цьому, перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб'єктом владних повноважень, який зобов'язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Лише дотримання умов та порядку проведення перевірки є належним для прийняття в подальшому податкових повідомлень-рішень.

За таких підстав, висновки, викладені в акті перевірки № 1168/15-32/13-05/НОМЕР_4 від 31.08.2017 року, ґрунтуються на висновках перевіряючих, зроблених на підставі документів, які є доказами, здобутими з порушенням закону, а тому не мають юридичної значимості, що породжує правові наслідки для прийняття в подальшому неправомірних рішень, зокрема податкового повідомлення-рішення від 20.09.2017 року № , яким збільшено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, податкового повідомлення-рішення від 20.09.2017 року № , яким збільшено суму податкового зобов'язання з військового збору та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 20.09.2017 року.

Відповідно до п. 1, 3 Розділу 2 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204, контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення складається за кожним окремим податком, збором разом із штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) або штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), передбаченими Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) та пенею за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у тому числі за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п. 8 розділу 2 Порядку № 1204 при складанні податкового повідомлення-рішення йому присвоюється номер, який вноситься до реєстру, передбаченого пунктом 1 розділу IV цього Порядку, та складається з: порядкового номера у межах підрозділу, який склав податкове повідомлення-рішення, - перші 7 цифр номера; номера підрозділу, який склав податкове повідомлення-рішення, - наступні 4 цифри номера; номера контролюючого органу - наступні 4 цифри номера (додатково для податкового повідомлення-рішення за формою "Ф").

Відповідно до п. 1 розділу 4 Порядку № 1204 структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення, вносить його до реєстру податкових повідомлень-рішень, надісланих (вручених) платникам податків - юридичним особам (додаток 15), або до реєстру податкових повідомлень-рішень, надісланих (вручених) платникам податків - фізичним особам (додаток 16), які ведуться в цілому в контролюючому органі. Відповідальним за достовірність інформації про податкове повідомлення-рішення у реєстрах податкових повідомлень-рішень є структурний підрозділ контролюючого органу, який склав таке податкове повідомлення-рішення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи норми податкового законодавства в частині, що стосується прийняття податкових повідомлень-рішень та присвоєння їм номеру вбачається, що за кожним окремим податком, збором разом із штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) або штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) складається окреме податкове повідомлення-рішення, якому присвоюється окремий номер, який вноситься до реєстру податкових повідомлень-рішень.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані податкові повідомлення-рішення з податку на доходи фізичних осіб та з військового збору виписані ОСОБА_1 містять ідентичну дата їх винесення та ідентичний номер, що є порушенням Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204.

Жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування прийняття Головним управлінням ДФС в Одеській області податкових повідомлень-рішень без дотримання Порядку № 1204 відповідачем суду не надано.

За таких підстав, суд вважає, що відповідачем оскаржувані податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, винесені необґрунтовано та не у відповідності до закону, а тому за такими рішеннями не може виникати обов'язок щодо сплати податкового зобов'язання.

Крім того, згідно висновків акту перевірки № 1168/15-32/13-05/НОМЕР_4 від 31.08.2017 року, під час перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 маючи вид діяльності - 52.29 «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту» отримувала інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності у межах обраних видів діяльності, та повинна була перейти з 01.10.2014 року на загальну систему оподаткування та оподатковувати доходи за загальним правилом.

Згідно Національного класифікатора України класифікації видів економічної діяльності, 52.29 «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту» включає - експедицію вантажів, організацію перевезень залізничним, автомобільним, водним або авіаційним транспортом, організацію групових або індивідуальних відправлень вантажів (у т.ч. вивіз і доставку вантажів, а також компонування партій), видачу й одержування транспортної документації та накладних, діяльність митних брокерів, діяльність суднових брокерів і агентів з фрахтування місць для авіаційних вантажних перевезень, посередництво з фрахту вантажного місця на судні або в літаку, вантажно-розвантажувальні роботи, наприклад, тимчасове пакування задля збереження вантажу під час транзитних перевезень, перепакування, вибірковий контроль та зважування вантажу тощо.

При цьому, згідно пп. 292.1 ст. 292 Податкового кодексу України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Відповідно до п. 292.4 ст. 292 ПКУ у разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, комісії, транспортного експедирування або за агентськими договорами доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента).

Статтею 929 ЦКУ передбачено, що договір транспортного експедирування це коли одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Таким чином, доходом фізичної особи - підприємця платника єдиного податку є розмір отриманої винагороди виключно при здійсненні послуг за договорами доручення, транспортного експедирування або за агентськими договорами.

З наданих до суду документі вбачається, що ФОП ОСОБА_1 при здійсненні нею господарської діяльності здійснювала безпосередньо організацію з перевезення вантажу, тобто здійснювала транспортно-експедиторські послуги та отримувала винагороду виключно при здійсненні вказаних послуг, а наявність в супроводжуючих документах слова «перевізник» жодними чином не свідчить про отримання нею інших доходів (а.с. 150-169).

При цьому, податковий орган, не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивачем було порушено податкове законодавство, а також не зазначено інших обставин, які могли б свідчити про порушення позивачем законодавства України.

Також, представником ГУ ДФС в Одеській області до суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження використання ФОП ОСОБА_1 у підприємницькій діяльності праці осіб, які не оформлені належним чином та, як наслідок, правомірності донарахування єдиного соціального внеску та загальну суму 144244,62 грн. та військового збору на 7775,86 грн.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку що контролюючим органом неправомірно застосовано до позивача штрафні санкції та донараховано грошові зобов'язання, порушено процедуру отримання копій документів, тому відповідно акт перевірки з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості та порушено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204.

Так, в рішенні від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України", Європейський Суду з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.09.2017 року № , яким збільшено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 131 706,35 грн. (105 365,08 грн. за податковим зобов'язанням та 26 341,27 за штрафними санкціями); изнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.09.2017 року № , яким збільшено суму податкового зобов'язання з військового збору у сумі 10 942,18 грн. (7 775,86 грн. за податковим зобов'язанням та 3 166,32 грн. за штрафними санкціями); визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 20.09.2017 року. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При розподілі судових витрат суд враховує, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 333,27 грн., відповідно до квитанції № 46 від 06 листопада 2017 року (а.с. 3).

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_4, адреса місця проживання: 65020, АДРЕСА_2) слід стягнути судовий збір у розмірі 1693,27 грн. (одна тисяча шістсот дев'яносто три гривні 27 копійок).

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_4, адреса місця проживання: 65020, АДРЕСА_2) до Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.09.2017 року № , яким збільшено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 131 706,35 грн. (105 365,08 грн. за податковим зобов'язанням та 26 341,27 за штрафними санкціями).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.09.2017 року № , яким збільшено суму податкового зобов'язання з військового збору у сумі 10 942,18 грн. (7 775,86 грн. за податковим зобов'язанням та 3 166,32 грн. за штрафними санкціями).

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 20.09.2017 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_4, адреса місця проживання: 65020, АДРЕСА_2) судовий збір у розмірі 1693,27 грн. (одна тисяча шістсот дев'яносто три гривні 27 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 13 червня 2018 року.

Суддя О.А. Левчук

.