Справа № 826/10262/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання незаконним та скасування припису і постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач, контролюючий орган) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову №13 від 17 лютого 2015року про накладення адміністративного стягнення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП, винесену заступником директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Рекуном В.А.;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача за відсутності у діях позивача складу правопорушення;

- визнати протиправним та скасувати припис головного державного інспектора відділу №2 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Лисака С.Ф. від 05.1.2015р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

- визнати протиправним та скасувати припис від 31 липня 2014 року про усунення вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2016 року позов в частині вимог про визнання протиправним та скасування припису від 31 липня 2014 року про усунення вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил залишено без розгляду.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві 31.07.2014р. на підставі звернення гр. ОСОБА_6 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на АДРЕСА_1.

В ході перевірки встановлено, що за вказаною адресою розташований житловий будинок, частина якого (1/2 частина - квартира №1.) належить гр. ОСОБА_7 Вказана квартира самочинно реконструйована громадянкою в 2005 році шляхом прибудови приміщення тамбуру без документів, що надають право на виконання будівельних робіт, чим порушено ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Крім того перевіркою встановлено, що вказане приміщення використовується як житлове, без прийняття в експлуатацію в установленому законом порядку, чим порушено вимоги ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Результати перевірки відображено в акті перевірки від 31.07.2014 та видано позивачу припис від 31.07.20,14р. про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, з вимогою заборонити експлуатацію приміщення тамбуру, самочинно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 та усунути допущені порушення до 31.12.2014, та складено протокол про адміністративне правопорушення.

На підставі протоколу та за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивача визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу, який позивачем сплачено 01.08.2014.

В подальшому Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на АДРЕСА_1.

Результати перевірки відображено в акті перевірки від 05.02.2015, в якому зазначено про те, що перевіркою з виїздом на місце 04.02.2015 та на підставі наданих громадянкою ОСОБА_8 документів та усних пояснень встановлено, що вимоги припису інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 31.07.2014, наданого гр. ОСОБА_7 не виконано. А саме самочинно реконструйована квартира АДРЕСА_1, частина якого (1/2 частина, кв. 1) належить гр. ОСОБА_9, не прийнята в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

У зв'язку із встановленням невиконання позивачем вимог припису від 31.07.2014 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві 05.02.2015 видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою усунути допущені порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності шляхом приведення житлової квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану в термін до 30.12.2015.

За невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, на позивача постановою від 17.02.2015 за № 123 накладено штрафні санкції у розмірі 5 100,00 грн. у зв'язку із порушенням ст. 188-42 КУпАП.

Вважаючи вказані рішення відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з позовом про їх скасування.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірні рішення прийняті відповідачем в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені законодавством.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судове рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

В оскаржуваному приписі від 05.02.2015 встановлено порушення позивачем вимог пп. а п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» через невиконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, виданого 31.07.2014 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві та вимагалося усунути порушення до 30.12.2015.

Так, у приписі про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 31.07.2014 встановлено, що самочинна реконструкція гр. ОСОБА_8 квартири АДРЕСА_1 шляхом прибудови приміщення тамбуру без документів, що дають право на виконання будівельних робіт. Вищезазначена квартира експлуатується позивачем без прийняття її в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, що є порушенням ч. 1 ст. 34 та ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». У зв'язку з цим вимагалося усунути порушення до 30.09.2014.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з ч. 1 ст. 41 цього закону державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Підпунктом а п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

На виконання статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Кабінет Міністрів України своєю Постановою від 23 травня 2011 року № 553 затвердив Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до п. 11 Порядку № 553 - посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

У відповідності до пп. 16-18 Порядку № 553 - за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Як вбачається зі змісту наведеної правової норми, приписи Інспекції є обов'язковими для виконання.

Частина 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Статями 4, 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» встановлено, що будівництво (будівельні роботи) - це роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.

Додатком Б до ДБН А.2.2-3-2004 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва» визначено: «Реконструкція - перебудова існуючих об'єктів виробничого та цивільного призначення, пов'язана з удосконаленням виробництва, підвищенням його техніко-економічного рівня та якості вироблюваної продукції, поліпшенням умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміною основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, «геометричні розміри).»

Згідно з приміткою до Додатку Б ДБН А.2.2-3-2004 в поняття «існуюче» входить наявність конструктивної схеми з несучими і огороджувальними конструкціями та фундаментами.

Відповідно до ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», тамбур - прохідний простір між дверима, призначений для захисту від проникнення холодного повітря, диму і запахів при вході до будинку, у сходову клітку або інші приміщення.

Отже, у спірних правовідносинах мала місце реконструкції квартири позивача.

Згідно із п. 1.1. Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 273 від 05 грудня 2000 року, що був чинним на час проведення позивачем реконструкції квартири у 2005 році, дозвіл на виконання будівельних робіт є документом, що посвідчує право на здійснення робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту будинків, споруд та інших об'єктів, їх розширення і технічного переоснащення.

Отже, при проведенні реконструкції шляхом добудови тамбуру позивач повинна була отримати відповідний дозвіл.

Цим самим спростовуються доводи апеляційної скарги позивача про те, що на час проведення реконструкції Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» не набув чинності, оскільки спірні правовідносини було врегульовано іншими законодавчими актами, якими було передбачено обов'язковість отримання дозволу на виконання робіт з реконструкції.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що вимоги припису відповідача від 31.07.2016 є обов'язковими для виконання суб'єктом, щодо якого його було винесено.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, станом на дату винесення другого припису від 05.02.2015, позивачем припис від 31.07.2014 виконано не було, як і не було його оскаржено.

Відповідно до пп. а п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

З огляду на те, що позивачем не виконано вимоги припису від 31.07.2014, винесення на цій підставі припису від 05.02.2015 з вимогою усунення виявлених порушень законодавства колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.

Посилання апелянта на те, що припис неможливо виконати через відсутність порядку прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів колегія суддів відхиляє, оскільки на час існування спірних правовідносин (видання припису) був чинним наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж».

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачем вживалися якісь заходи з метою виконання приписів контролюючого органу.

Стосовно вимог адміністративного позову про скасування постанови №13 від 17 лютого 2015 року про накладення адміністративного стягнення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП, винесену заступником директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Рекуном В.А. колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 188-42 КУпАП передбачено, що невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 244-6 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виробництва, виготовлення та застосування будівельних матеріалів, виробів, конструкцій, а також будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту та прийняття в експлуатацію об'єктів чи споруд, вимог щодо розміщення та функціонування майданчиків для паркування, не обладнанням майданчиків для платного паркування транспортних засобів паркувальними автоматами або автоматичними в'їзними та виїзними терміналами, невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96 1 (крім частин третьої - п'ятої), 97, частини третя - п'ята статті 152 1, стаття 188 42). Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, та інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Як вбачається з матеріалів справи, порушення позивачем вимог законодавства у сфері містобудування було зафіксоване у протоколі від 05.02.2015, складеному за наслідками проведення позапланової перевірки, що був отриманий позивачем, яку повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

На підставі акта перевірки, протоколу, приписів було винесено оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення від 17.02.2015 № 13, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, факт невиконання приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю підтверджений належними доказами. Процедуру притягнення до адміністративної відповідальності відповідачем дотримано, у зв'язку з чим в суду відсутні правові підстави для скасування спірної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і апеляційним судом відхиляються так, як є помилковими.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями ст.ст. 287, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в частині про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення оскарженню не підлягає. В іншій частині постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді Л.В. Губська
І.В. Федотов

Повний текст постанови виготовлено 14.06.2018

Л.В. Губська

І.В. Федотов