Справа № 815/2594/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/2594/17
Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача - судді Турецької І.О.
суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання внести додаткову інформацію до переліку вкладників та затвердити зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників, -
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2017 року наведені вище позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково.
Суд визнав бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - протиправною.
Зобов'язав уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича внести додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно гарантованої суми у розмірі 191 223,66 грн.;
Також суд стягнув на користь ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір у розмірі 640,00 грн.
Дане судове рішення набрало законної сили 14 лютого 2018 року на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду.
02 березня 2018 року ОСОБА_1 подав заяву до суду першої інстанції про ухвалення додаткового судового рішення, відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України.
Обґрунтовуючи вказану заяву, останній вказує на те, що 24.10.2017 року Одеський окружний адміністративний суд вирішуючи його позов по суті, не вирішив питання щодо відшкодування йому судових витрат у сумі 1600 грн., які він поніс за подання апеляції на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2017 року про зупинення провадження у даній справі.
При цьому, апелянт зазначає, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року його скарга була задоволена і справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року відмовлено в ухваленні додаткового судового рішення.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви позивача виходив з того, що у нього немає технічної можливості перевірити зарахування коштів до спеціального фонду Державного бюджету України за подання апеляційної скарги, оскільки він наділений такими повноваженнями тільки щодо перевірки надходження коштів зі сплати судового збору за подання процесуальних документів, що надходять до суду першої інстанції.
Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив її скасувати та зобов'язати суд першої інстанції ухвалити додаткове рішення щодо відшкодування судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1600 грн.
Крім того, згідно доповнення до апеляційної скарги останній просив також відшкодувати йому судовий збір і за подання даної апеляційної скарги в сумі 1762 грн. Тобто загальна сума відшкодування судового збору становить 3362 грн.
Наполягаючи на задоволенні апеляції, ОСОБА_1 зазначав, що у суду першої інстанції не повинно бути сумнівів щодо сплати ним судового збору, оскільки провадження за його апеляційною скаргою було відкрито без зауважень.
Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.
З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що є підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.163 КАС України, в редакції від 03 серпня 2017 року, постанова суду складається з резолютивної частини із зазначенням, зокрема, розподілу судових витрат.
Статтею 87 КАС України, в редакції від 03 серпня 2017 року, визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, в редакції від 03 серпня 2017 року, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, Одеський окружний адміністративний суд, ухвалюючи рішення по суті позовних вимог ОСОБА_1, повинен був здійснити розподіл судових витрат, а беручи до уваги, що позовні вимоги судом були задоволені, відшкодуванню підлягали всі витрати, понесені позивачем, у тому числі і за подання апеляційної скарги на ухвалу про зупинення провадження в сумі 1600 грн.
Згідно з п.3 ч.1 ст.252 КАС України, в редакції від 15 грудня 2017 року, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Колегія суддів вважає правильними доводи апелянта про відсутність у суду першої інстанції законодавчо визначених підстав для відмови у винесення додаткового рішення, оскільки зарахування коштів до спеціального фонду Держаного бюджету України було перевірено судом апеляційної інстанції, у зв'язку з чим судом було відкрито апеляційне провадження ухвалою від 07 серпня 2017 року.
Проте, вимога апелянта про зобов'язання суду першої інстанції ухвалити додаткове рішення не може бути задоволена, адже не передбачена процесуальним законодавством в сфері адміністративної юрисдикції.
Кодекс адміністративного судочинства України надає право суду апеляційної інстанції самостійно ухвалювати додаткове рішення (статті 252 та 317 КАС України).
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення є порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 252, 308, 311, 315, 317, 325 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року про відмову в ухваленні додаткового рішення - скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
Ухвалити у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання внести додаткову інформацію до переліку вкладників та затвердити зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників додаткове рішення.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Доповідач - суддя І.О. Турецька
суддя Л.В. Стас
суддя І.П. Косцова
Повне судове рішення складено 14.06.2018 року.