Справа № П-93/10,П-156/10
Суддя: Золотніков Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 червня 2018 року

м. Київ

Справа № П-93/10, П-156/10 (П/9901/484/18)

Провадження № 11-579сап18

Суддя Великої Палати Верховного Суду Золотніков О. С.,

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від

17 квітня 2018 року у справі № П-93/10, П-156/10 (П/9901/484/18) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вищої ради юстиції (правонаступник Вища рада правосуддя; далі - ВРЮ, ВРП відповідно), Верховної Ради України (далі - ВРУ) про визнання неправомірними та скасування рішення і постанови,

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2010 року ОСОБА_2 звернулася до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила визнати неправомірними та скасувати рішення ВРЮ від 26 травня 2010 року (далі - спірне рішення) в частині підтримання подання члена цього органу ОСОБА_4 щодо звільнення її з посади судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

22 липня 2010 року ОСОБА_2 подала позов до ВРУ про визнання неправомірною та скасування постанови ВРУ від 17 червня 2010 року № 2352-VI (далі - спірна постанова) у частині звільнення позивача з посади судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за порушення присяги судді.

Вищий адміністративний суд України постановою від 23 вересня 2010 року позов задовольнив частково. Визнав незаконною спірну постанову в указаній частині.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

19 січня 2017 року Європейський суд з прав людиниухвалив рішення у справі «Куликов та інші проти України», згідно з яким вирішив об'єднати заяву

№ 20554/11, подану ОСОБА_2, з іншими заявами громадян України, звільнених з посад суддів, та постановив, що було порушення стосовно усіх заявників пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від

04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) у зв'язку з недотриманням принципів незалежності та безсторонності, статті 8 Конвенції (щодо права на повагу до приватного і сімейного життя).

26 червня 2017 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України

від 23 вересня 2010 року з підстави, встановленої пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у редакції, чинній на час звернення із заявою до суду.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 27 червня 2017 року відкрито провадження у справі.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким КАС України викладено в новій редакції.

Підпунктом 3 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIIIпередбачено, що заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні відповідної справи судом, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Верховного Суду для їх розгляду за правилами перегляду судових рішень у зв'язку з виключними обставинами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10 січня 2018 року заяву передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 15 лютого 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення задовольнила частково, постанову Вищого адміністративного суду України від 23 вересня 2010 року скасувала в частині відмови у задоволенні позову про визнання неправомірним і скасування спірного рішення в частині підтримання подання члена цього органу ОСОБА_4 та передала справу в цій частині на новий розгляд до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишила в силі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 17 квітня 2018 року позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував спірне рішення в частині підтримання подання члена цього органу ОСОБА_4 від

12 жовтня 2007 року. Передав на повторний розгляд ВРП вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності з огляду на обставини, викладені в пропозиції члена

ОСОБА_4.

30 травня 2018 року позивач подала до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу на згадане вище судове рішення.

Статтею 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено вимоги до форми та змісту апеляційної скарги.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не відповідає вимогам пункту 6 частини другої цієї статті, оскільки в скарзі не зазначено обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

Також, усупереч пункту 2 частини п'ятоїстатті 296 КАС України, до апеляційної скарги не додано копій апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

На підставі частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Крім цього, згідно із частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається, що оскаржуване рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалено 17 квітня 2018 року, повне судове рішення складено 20 квітня 2018 року (оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 26 квітня 2018 року), згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення № 332, адресованого ОСОБА_2, копіюоскаржуваного рішення вручено їй 30 квітня 2018 року (а. с. 129, том № 3), скаргу подано позивачем до Великої Палати Верховного Суду 30 травня 2018 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, встановленого частиною першою статті 295 КАС України.

Проте скаржник, який подав апеляційну скаргу в межах установленого пунктом 1 частини другої статті 295 КАС України тридцятиденного строку з дня вручення копії повного рішення суду першої інстанції, питання про поновлення строку на апеляційне оскарження не порушує.

За таких обставин відповідно до правил статей 169 і 298 КАС України апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків.

На усунення недоліків апеляційної скарги позивачу необхідно подати:

- апеляційну скаргу (разом з копіями згідно з кількістю учасників справи), у якій зазначити обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права;

- заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для його поновлення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 295, 296, частинами другою та третьою статті 298 КАС України, суддя Великої Палати Верховного Суду

УХВАЛИВ:

1. Залишити без руху апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року.

2. Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

3. Роз'яснити, що в разі неусунення недоліків апеляційної скарги в установлений судом строк її буде повернуто скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О. С. Золотніков