Справа № 817/1218/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2018 року м. Рівне №817/1218/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

03.05.2018 відкрито спрощене (письмове) провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління ПФУ Рівненської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що постановою Рівненського міського суду від 20.12.2016 у справі №569/13940/16-а, яка залишена без змін рішенням суду апеляційної інстанції, були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області та зобовязано перевести позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, нараховану з урахуванням середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, обчисленої згідно ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та виплатити її, починаючи з 01 липня 2016 року без обмеження граничного розміру такої пенсії. На виконання означеного судового рішення відповідачем нараховано позивачу пенсію за віком у розмірі 11503,85 грн. Однак, на виконання пункту 3 ст.27 Закону розмір отримуваної позивачем пенсії було обмежено сумою 10740,00 грн. В подальшому, на виконання Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017 Рівненським об'єднаним управлінням ПФУ без згоди позивача проведено перерахунок отримуваної ним пенсії зі зменшенням показника величини оцінки одного року страхового стажу, що враховувався при обчисленні належних позивачу виплат. Внаслідок такого перерахунку розмір пенсії позивача було зменшено більш ніж на 1500 грн. Позивач вважає, що відповідач порушив п.4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", яким передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Відповідно, зменшення розміру пенсії з 11656,65 до 10200,00 грн. з подальшою доплатою до 10740,00 позивач вважає протиправним заходом. Позивач наполягає на тому, що відповідачем неправомірно прийнято рішення щодо перерахунку його пенсії у звязку з необґрунтованим застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% замість належних 1,35%. Відповідно до цього, згідно з прохальною частиною позовної заяви позивач просить визнати протиправними дії Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо здійснення йому перерахунку і виплати пенсії обрахованої з урахуванням показника величини оцінки одного року страхового стажу 1% починаючи з 01.10.2017 та зобовязати Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок і виплату йому пенсії обрахованої з урахуванням показника величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% починаючи з 01.10.2017.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов вказав, що на виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2017 року по справі №569/13940/16-а управлінням здійснено переведення позивача з пенсії по інвалідності на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" з урахуванням середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, обчисленої згідно ч.2 ст. 40 цього Закону. За Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148- VIII від 03.10.2017, пенсії, призначені до набрання ним чинності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 1 жовтня 2017 року перераховуються, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. А відповідно до пункту 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії. Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, ОСОБА_1 було переведено на пенсію по віку шляхом застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсій за 2014 - 2016 роки в сумі 3764,40 грн. із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % на законних підставах. Оскільки, пенсія позивачу призначалася не вперше, підстав для застосування положень які регулюють первинне призначення пенсій, в тому числі, застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % немає. З огляду на наведене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши у визначений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України строк в письмовому провадженні позовну заяву та відзив, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Постановою Рівненського міського суду у справі №569/13940/16-а від 20.12.2016 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненського обєднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області; визнано протиправними дії, які полягають у відмові перевести з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, нараховану з урахуванням середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, обчисленої згідно ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та виплатити її починаючи із 01 липня 2016 року без обмеження граничного розміру такої пенсії; зобовязано Рівненське обєднане управління пенсійного фонду України Рівненської області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, нараховану з урахуванням середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення обчисленої згідно ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та виплатити її ОСОБА_1, починаючи з 01 липня 2016 року без обмеження граничного розміру такої пенсії (http://reyestr.court.gov.ua/ Review/63682396).

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2017, апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задоволено частково: постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20.12.2016 скасовано в частині визнання протиправними дій та зобов'язання виплачувати пенсію без обмеження граничного розміру такої пенсії та ухвалено в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог; також постанову змінено в частині, зазначивши в абзаці другому та третьому дату переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком - "11" липня 2016 року; в решті постанову залишено без змін. Рішення набрало законної сили 20.03.2017 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/ 65439874).

18.04.2017 Рівненським об'єднаним управлінням ПФУ Рівненської області на виконання судового рішення, що набрало законної сили, ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" з урахуванням середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, обчисленої згідно ч. 2 ст. 40 цього Закону (а.с.8-9).

При цьому, дані такого розрахунку свідчать, що відповідачем 18.04.2017 було враховано страховий стаж позивача на рівні 49 років 6 місяців 18 днів, а коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35 був визначений відповідно до статті 25 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" і становив 0,66825 ((49 років х 12 місяців + 6 місяців) : 1200) х 1,35).

У відповідь на звернення позивача, відповідач у листі №156/10 від 02.04.2018 підтвердив, що 18.04.2017 пенсія за віком позивачу була обрахована за нормами статті 40 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" за весь період страхового стажу з 01.07.2000 до 30.06.2016 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. При цьому, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати склав 3,99909, а заробітна плата для обчислення пенсії склала 13050,79 грн. (3,99909 х 3263,44 грн. (середня зарплата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передували даті звернення за призначенням пенсії)). При цьому, на визначену постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2017 дату, а саме на 11.07.2016, нарахований позивачу розмір пенсії склав 11553,85 грн.; з 01.12.2016 її розмір було визначено на рівні 11600,65 грн., а з 01.05.2017 - 11626,65 грн. З урахуванням того, що за вимогами частини третьої статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень, в період з 11.07.2016 по 30.09.2017 позивачу пенсія виплачувалася у максимальному розмірі, тобто по 10740,00 грн. щомісячно (а.с.8-10).

На підставі пункту 4-3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати 3,99909 та індивідуального коефіцієнта страхового стажу 0,49500, визначеного із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% (49 років х 12 місяців + 6 місяців) : 1200 = 0,49500). Заробітна плата для перерахунку визначена на рівні 15054,17 грн. і обчислена, виходячи із середнього показника за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.) помноженого на індивідуальний коефіцієнт заробітної плати.

Відповідного до такого перерахунку, з 01.10.2017 розмір пенсії за віком позивача був визначений відповідачем на рівні 10095,92 грн. При цьому, враховуючи ту обставину, що розмір пенсії після такого перерахунку (10095,92 грн.) менше призначеного розміру пенсії до перерахунку (11626,65 грн.) та менше розміру пенсії до виплати (10740,00 грн.), відповідач призначив позивачу доплату до розміру пенсії до виплати, тобто до 10740,00 грн., у розмірі 644,08 грн. щомісячно (10095,92 грн. + 644,08 грн. = 10740,00 грн.)(а.с.9 на звороті).

Вказаний перерахунок і оскаржується позивачем як протиправний і як такий, що погіршує попереднє становище ОСОБА_1

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

За правилами частини першої статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп x Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до частини третьої цієї статті, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

За правилами частини першої статті 40 цього Закону, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

А відповідно до частини другої цієї статті, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи. У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

11.10.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017, пунктом 19 розділу I якого внесено ряд змін до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, зокрема, підпунктом 27 пункту 19 внесено зміни до розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону.

З урахуванням таких змін, розділ XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 доповнено пунктом 4-3, за яким, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При цьому, за правилом пункту 4 цього ж розділу, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Як встановлено судом, при призначенні позивачу пенсії за віком за нормами Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, її розмір було встановлено на рівні 11553,85 грн. (з урахуванням того, що переведення на даний вид пенсії відбулося в порядку виконання судового рішення і за минулий період (постанова суду від 20.03.2017, в якій дата переведення на пенсію за віком визначена як 11.07.2016). В подальшому, розмір пенсії за віком позивачу було встановлено на рівні: 11600,65 грн. - з 01.12.2016 та 11626,65 грн. - з 01.05.2017.

Відповідного до перерахунку, проведеного відповідачем на виконання вимог пункту 4-3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, розмір пенсії за віком позивача з 01.10.2017 був визначений на рівні 10095,92 грн.

Оскільки внаслідок такого перерахунку розмір пенсії позивача зменшився, то відповідач, з урахуванням правила, закріпленого у пункті 4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, повинен був виплачувати позивачу пенсію в раніше встановленому розмірі.

Відповідно до цього, з 01.10.2017 відповідач повинен був прийняти рішення про виплату позивачу пенсії в раніше встановленому розмірі, тобто в розмірі 11626,65 грн., та з урахуванням вимог частини третьої статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, проводити її виплату до 31.12.2017 у максимально допустимому розмірі 10740,00 грн., а з 01.01.2018 у розмірі 11626,65 грн., позаяк він не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Всупереч цьому відповідач прийняв рішення про виплату позивачу пенсії не у раніше встановленому розмірі, а у раніше виплачуваному розмірі, протиправно ототожнивши ці поняття.

Так, відповідач враховуючи ту обставину, що розмір пенсії після проведеного 01.10.2017 перерахунку склав 10095,92 грн., тобто є меншим від призначеного розміру пенсії до перерахунку, тобто від 11626,65 грн., вирішив виплачувати позивачу пенсію не в розмірі 11626,65 грн. з обмеженням її виплати до розміру 10740,00 грн. до 31.12.2017, а навпаки, вирішив виплачувати позивачу пенсію саме в розмірі 10740,00 грн., здійснюючи щомісячну доплату в розмірі 644,08 грн. до суми перерахованої з 01.10.2017 пенсії.

Таке тлумачення і застосування відповідачем до правовідносин з позивачем норми пункту 4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, є хибним і таким, що зумовлює порушення права особи, на отримання належного розміру пенсії за віком у солідарній системі.

При цьому, суд зауважує, що проведений відповідачем на виконання вимог пункту 4-3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 перерахунок не спричинив порушення прав позивача у періоді з 01.10.2017 по 31.12.2017, позаяк у даний період, не залежно від проведених перерахунків розмір його пенсії залишився незмінним, з огляду на положення частини третьої статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003. Разом з тим, з 01.01.2018 позивач має повне право і всі підстави для того, щоб отримувати пенсію у розмірі 11626,65 грн. без обмеження її розміру сумою 10740,00 грн., з огляду на припинення строку дії цього максимально допустимого розміру.

Прийнявши рішення про виплату позивачу пенсії не у раніше встановленому розмірі, а у раніше виплачуваному розмірі, тобто у розмірі 10740,00 грн., відповідач тим самим позбавив позивача можливості отримувати з 01.01.2018 пенсію у раніше встановленому розмірі, тобто у розмірі 11626,65 грн., чим порушив права позивача, які підлягають відповідному судовому захисту.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою цієї статті встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

За результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач порушив права позивача, однак не тими діями, які просив у позовній заяві визнати протиправними позивач.

Фактично дії Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо здійснення 01.10.2017 перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% узгоджуються з вимогами пункту 4-3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

В той же час, протиправними і такими, що не відповідають вимогам пункту 4 цього ж розділу є дії Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо прийняття рішення про виплату ОСОБА_1 з 01.10.2017 пенсії у розмірі 10740,00 грн., шляхом щомісячної доплати суми 644,08 грн. до 10095,92 грн. - суми перерахованої йому з 01.10.2017 пенсії.

Такі дії не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказаними діями порушується гарантоване законом право позивача на отримання пенсії в раніше встановленому розмірі, яке підлягає судовому захисту шляхом покладення на відповідача обовязку здійснювати ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 01.01.2018 у розмірі 11626,65 грн. (з урахуванням того, що у періоді з 31.10.2017 по 31.12.2017 діяло обмеження, визначене частиною третьої статті 27 Закону України "Про загально-обов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003).

Згідно з вимогами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд повинен керуватись принципом правової визначеності. Цей принцип розкривається через такі концепції, як непорушність і нескасовуваність набутих законних прав (vestedrights); незворотність закону й неможливість застосування закону до особи, яка не могла знати про його існування (non-retroactivity); законні очікування (legitimateexpectations) право особи у своїх діях розраховувати на сталість існуючого законодавства. Цей принцип означає і те, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу повязана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки. Юридична визначеність вимагає, щоб правові норми були зрозумілими й точними і мали не меті гарантування, що ситуації і правовідносини будуть передбачуваними. Зворотна дія не відповідає принципу юридичної визначеності. Принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі полягає в невідємному праві людини бути впевненою в тому, що її правомірні дії через деякий час не призведуть до погіршення її правового становища. (рішення ЄСПЛ "Брумареску проти Румунії", "Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови", "Суханов та Ільченко проти України").

А тому дії відповідача щодо прийняття рішення про виплату позивачу пенсії у розмірі, меншому ніж той на який він набув попередньо право, розцінюються судом як такі, що порушують майновий інтерес позивача, захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За наведеного, права позивача підлягають судовому захисту, як шляхом визнання протиправними дій Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо прийняття рішення про виплату ОСОБА_1 з 01.10.2017 пенсії у розмірі 10740,00 грн., шляхом щомісячної доплати суми 644,08 грн. до 10095,92 грн. - суми перерахованої йому з 01.10.2017 пенсії, так і шляхом покладення на Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області обовязку виплачувати ОСОБА_1 з 01.01.2018 пенсію у раніше встановленому розмірі, тобто у розмірі 11626,65 грн.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок і виплату йому пенсії обрахованої з урахуванням показника величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% починаючи з 01.10.2017, суд зауважує таке.

Пунктом 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 закріплено правило, за яким з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Як встановлено судом, позивачу пенсія по віку була призначена 18.04.2017 на виконання судового рішення, в порядку переведення на такий вид пенсії з раніше призначеної пенсії по інвалідності, яку він отримував на умовах визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Оскільки перехід на інший вид пенсії у позивача відбувся за межами встановленого нормою пункту 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 періоду, тобто не з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року, то у відповідача не виник обовязок по застосуванню величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Відповідно до цього, вимоги ОСОБА_1 в частині зобовязання Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок і виплату йому пенсії обрахованої з урахуванням показника величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% починаючи з 01.10.2017, до задоволення не підлягають.

За сукупністю наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору в силу Закону, підстав для застосування статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (33000, м.Рівне, вул. Ст.Бандери, 15а/50, РНОКПП НОМЕР_1) до Рівненського об'єднаного управління ПФУ Рівненської області (33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 34, ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дїй Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо прийняття рішення про виплату ОСОБА_1 з 01.10.2017 пенсії у розмірі 10740,00 грн., шляхом щомісячної доплати суми 644,08 грн. до 10095,92 грн. - суми перерахованої йому з 01.10.2017 пенсії.

Зобовязати Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області виплачувати ОСОБА_1 з 01.01.2018 пенсію у раніше встановленому розмірі, тобто у розмірі 11626,65 грн.

В частині позовних вимог про зобовязання здійснити перерахунок і виплату пенсії, обрахованої з урахуванням показника величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% починаючи з 01.10.2017, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 04 червня 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.