Справа № 350/692/18
Суддя: Максимів І. В.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/692/18
Провадження № 2-а/350/47/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Максиміва І.В.

при секретарі Видойник І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Рожнятів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції Рівненської області, інспектора Управління патрульної поліції Рівненської області рядового поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У своєму позові ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції Рівненської області рядового поліції ОСОБА_3 щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 347327 від 03.04.2018 року, відповідно до якої на нього було накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 гривень та скасувати вказану постанову.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 03 квітня 2018 року інспектором Управління патрульної поліції Рівненської області ОСОБА_3 винесено постанову, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за те, що він керував транспортним засобом, який завчасно не пройшов обовязковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3.б ПДР. Вказану постанову позивач вважає необґрунтованою та незаконною, оскільки його автомобіль марки «Volkswagen Transporter», (малотонажний) державний номерний знак НОМЕР_1, повною масою 2800 кг, не повинен проходити обовязковий технічний контроль, так як згідно законодавства відноситься до категорії легкових автомобілів, а тому обовязковому технічному контролю не підлягає. Крім цього дії інспектора вважає протиправними, оскільки інспектор всупереч ст. 256 КУпАП протокол про фіксування адміністративного правопорушення не складав, при розгляді справи про адміністративне правопорушення не зясував всіх обставин справи, не дав їм належної оцінки та передчасно виніс постанову про накладення штрафу.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив про задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції Рівненської області та інспектор Управління патрульної поліції Рівненської області ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися завчасно у встановленому законом порядку, відзиву на позов не подали, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без їх участі не подавали.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно п. 31.3.б Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обовязковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до статті 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-ХІІ передбачено, що обовязковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року № 137 «Про затвердження Порядку проведення обовязкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу» та ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачена періодичність проходження обовязкового технічного контролю вантажних автомобілів, вантажопідйомністю до 3,5 тонни із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Судом встановлено, що згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №347327 винесеної 03.04.2018 року на автодорозі Київ-Чоп 360 км інспектором УПП в Рівненській області Скарбарчуком С.М., позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що він керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», (малотонажний) державний номерний знак НОМЕР_1, який своєчасно не пройшов обовязковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3.б Правил дорожнього руху (а.с.10).

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 324364 від 12.10.2013 року вбачається, що ОСОБА_4 є власником транспортного засобу «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску. Тип даного транспортного засобу - бортовий малотонажний-В, повна маса 2800 кг. (а.с.9).

Як вбачається з реєстраційної картки транспортного засобу «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1, тип даного транспортного засобу зазначено як «2-вантажний», категорії «В», тип кузова - «бортовий». (а.с.19).

Оскільки транспортний засіб, яким керував позивач ОСОБА_1 є вантажним автомобілем, вантажопідйомністю до 3,5 тонни та експлуатується ним більше двох років, відповідно до зазначених положень законодавства він підлягає обов`язковому технічному контролю кожні два роки. Тобто позивач, експлуатуючи транспортний засіб, який не пройшов вчасно обовязковий технічний контроль, допустив порушення п. 31.3.б Правил дорожнього руху.

Доводи позивача про те, що автомобіль, яким він керував є легковим, оскільки в технічному паспорті на автомобіль зазначено категорія В, до уваги судом не беруться з огляду на таке.

Правилами дорожнього руху передбачено категорії транспортних засобів, зокрема до категорії В належать автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, склад транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів. Отже, враховуючи те, що повна маса автомобіля «Volkswagen Transporter», становить 2800 кілограмів, то і відповідно категорія даного автомобіля - В, а згідно типу даний автомобіль є вантажним, про що зазначено у реєстраційній картці транспортного засобу.

Суд зазначає, що Правилами дорожнього руху визначено лише категорії автомобілів в залежності від їх маси, а не типу, а тип автомобіля вказано у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу: «бортовий малотонажний - В» та реєстраційній картці транспортного засобу «2-вантажний».

Отже, автомобіль позивача повинен був пройти обовязковий технічний контроль.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обовязковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, передбачено адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Посилання позивача про порушення відповідачем процедури розгляду адміністративної справи та не складення протоколу про адміністративне правопорушення суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

При цьому ст. 258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема частиною другою визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, в тексті даного Рішення Конституційного Суду України зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі № 25-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, положеннями ч. 5 даної статті передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у т.ч. щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав у разі оспорення нею постанови про притягнення до адміністративної відповідальності передбачена шляхом її оскарження до суду.

Крім того, позивач жодних доказів заявлення ним будь-яких клопотань чи заперечень під час винесення оскаржуваної постанови не надав.

При цьому, адміністративне стягнення було накладено на позивача у передбаченому ч. 3 ст. 121 КУпАП безальтернативному розмірі, відповідно врахування чи не врахування будь-яких обставин щодо його особи не могло будь-яким чином зменшити розмір накладеного стягнення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою та з дотриманням положень чинного законодавства, відповідно у задоволенні позовних вимоги слід відмовити у зв'язку з їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 2,6-10, 77, 205, 229, 241-246, 255, 257, 263, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції Рівненської області, інспектора Управління патрульної поліції Рівненської області рядового поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час її проголошення протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст рішення складено 11 червня 2018 року.

Суддя Максимів І.В.