Справа № 804/8648/17
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2018 рокусправа № 804/8648/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Добродняк І.Ю.

судді: Бишевська Н.А. Семененко Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Міністерства юстиції України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року (суддя Єфанова О.В.)

у справі № 804/8648/17

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення від 28.09.2017 Міністерства юстиції України про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 у звязку з незаконними реєстраційними діями від 13.09.2017 №9024109, №0024109, №1024109 щодо юридичної особи ТОВ «ОРЕНДАЕКСПЕРТСЕРВІС» (), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.10.2017 за №29802-0-33-17 та оформленого наказом Міністерства юстиції України №4208/7 від 02.11.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подана позивачем до Міністерства юстиції України скарга від 28.09.2017 оформлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а саме: вказано про відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання й додані до скарги копії документів оформлені належним чином, строки оскарження рішення державного реєстратора до Міністерства юстиції України дотримано, а відтак прийняте відповідачем рішення про відмову в задоволенні вказаної скарги без здійснення її розгляду, є протиправним.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2018 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №4208/7 від 02.11.2017 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 28.09.2017.

Рішення суду мотивоване встановленими судом обставинами, у поданій позивачем скарзі зазначено саме про відсутність судового спору з порушеного питання, оскільки будь-яких ознак того, що такий спір наявний (не вказано про те, що позов подано, до суду; не вказано реквізити ймовірної справи або ухвали про відкриття провадження), в скарзі відсутні. Строки подання скарги, вимоги щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги дотримано.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що наведена позивачем у скарзі від 28.09.2017 інформація, що станом на 27.09.2017 позов до суду в зв'язку з порушеним позивачем у скарзі питанням ще готується і може бути поданий в найближчий час, не є відомостями про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, оскільки неможливо встановити остаточне рішення позивача з приводу подання чи не подання позову, а, як наслідок, наявності чи відсутності судового спору, а також того, чи було подано позов у найближчий час.

Також відповідач вказує, що відповідно до абз.2 ч.5 ст.34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» до скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника, а згідно із п.3.52 Національного стандарту України ДТСУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче тису посадової особи, яка підписує документ, чого позивачем дотримано не було.

У звязку з оформленням скарги без дотримання вимог, визначених ч.5 ст.34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», єдиним рішенням за таких обставин є рішення про відмову у задоволенні скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що судом першої інстанції об'єктивно встановлено про дотримання позивачем вимог щодо оформлення скарг з вказівкою про відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання на момент складання скарги. Стосовно засвідчення копій позивач звертає увагу, що ОСОБА_1 виступає як фізична особа, тому вимога про підпис посадовою особою копій, і зазначення її посади при засвідченні копій документів на фізичну особу, громадянку України не поширюється і не може від неї вимагатись відповідачем, чи ставитись в залежність до відмови в задоволенні скарги. Посилання в апеляційній скарзі на те, що існування висновку комісії від 19.10.2017 підтверджує вивчення скарги позивача від 28.09.2017, не відповідає обставинам, викладеним у такому висновку.

Також представником позивача подано доповнення до відзиву з додатками для врахування судом апеляційної інстанції під час розгляду справи та вирішення па суті.

Крім того, позивачем у відзиві на позов просить апеляційний суд встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, а саме: зобовязати відповідача, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 звернулася зі скаргою до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України в звязку з незаконними реєстраційними діями від 13.09.2017 № 9024109, №0024109, №1024109 щодо юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРЕНДАЕКСПЕРТСЕРВІС» () - т.1 а.с.10-14, 86-89.

До скарги ОСОБА_1 додано документи: витяг з ЄДР № від 27.09.2017; витяг з ЄДР № НОМЕР_1 від 28.09.2017; копія паспорту ОСОБА_1; копія Статуту ТОВ «Орендаекспертсервіс»; копія скарги з додатками (т.1, а. с.90-137).

02.11.2017 Міністерством юстиції України прийнято рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 28.09.2017, оформлене наказом Міністерства юстиції України №4208/7 від 02.11.2017.

Посилаючись на п.1 ч.8 ст.34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, відповідач відмовив ОСОБА_1 у задоволенні її скарги від 28.09.2017 у звязку тим, що скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: відсутня інформація про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання та додані до скарги копії документів не засвідчені в установленому порядку.

Підставою для ухвалення цього наказу є висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 19.10.2017 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 28.08.2017, зареєстрованої в Мінюсті 04.10.2017 за № 29802-0-33-17 (т.1, а. с.9).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV та Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону № 755-IV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, субєкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги: на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі рішення суду) (п.1 ч.2 ст.34 Закону № 755-IV).

У відповідності до абз.1, 3 ч.3 ст.34 Закону № 755-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, субєкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, субєкта державної реєстрації, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть встановити інші строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Згідно з п.2 Порядку № 1128 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) для забезпечення розгляду скарг субєктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мінюстом або відповідним територіальним органом.

Пунктом 5 Порядку № 1128 встановлено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення:

1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень субєкта розгляду скарги (належний субєкт розгляду скарги);

2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги;

3) чи наявні (відсутні) інші скарги у субєкта розгляду скарги.

У разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, субєкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу (п.7 Порядку № 1128).

У відповідності до п.12 Порядку № 1128 за результатами розгляду скарги субєкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

За положеннями ч.6 ст.34 Закону № 755-IV за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову в задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення.

Частиною 8 статті 34 Закону № 755-IV визначено вичерпний перелік підстав для відмови у задоволенні скарги.

Так, Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо, зокрема:

скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною пятою цієї статті (п.1 ч.8 ст.34 Закону);

у разі наявності інформації про судове провадження у звязку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави (п.4 ч.8 ст.34 Закону).

Отже, розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється спеціально створеними комісіями, які перед розглядом скарги по суті вивчають її і встановлюють, серед іншого, чи дотримано вимоги Законів щодо оформлення скарги та/або щодо документів, які долучаються до скарги, здійснюючи в результаті відповідні висновки, які, в свою чергу, слугують підставою для прийняття рішення субєктом розгляду скарги рішення у формі наказу про відмову у задоволенні скарги, у разі, якщо скарга оформлена без дотримання вимог, визначених ч.5 ст.34 Закону № 755-IV.

Частиною 5 статті 34 Закону № 755-IV встановлено вимоги до скарги, яка подається особою, яка вважає, що її права порушено, на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, субєкта державної реєстрації або територіального органу Міністерства юстиції України.

Так, скарга має містити:

1) повне найменування (імя) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (імя) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, порушені на думку скаржника;

3) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

3-1) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення, повідомлення або реєстраційної дії державного реєстратора та/або внесення відомостей до Єдиного державного реєстру;

4) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складення скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Отже за приписами п.1 ч.8 ст.34 Закону № 755-IV у задоволенні скарги може бути відмовлено, зокрема, якщо: у скарзі відсутні відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення; до скарги не додані визначені вказаною вище нормою документи.

В даному випадку підставою для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 28.09.2017 визначено факт оформлення скарги без дотримання вимог, визначених ч.5 ст.34 Закону № 755-IV, а саме: відсутня інформація про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання; додані до скарги копії документів не засвідчені в установленому порядку.

Стосовно доводів відповідача про відсутність у скарзі ОСОБА_1 від 28.09.2017 інформації про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання з огляду на те, що зазначення ОСОБА_1 у скарзі від 28.09.2017 про відсутність судового спору станом на 27.09.2017, не є відомостями про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, оскільки неможливо встановити остаточне рішення позивача з приводу подання чи не подання позову, а, як наслідок, наявності чи відсутності судового спору, а також того, чи було подано позов у найближчий час, апеляційний суд вважає оціночним судженням відповідача зі спірного питання з помилковим висновком.

Наведені позивачем у скарзі відомості не мають множинного трактування, оскільки засвідчують факт відсутності судового спору з порушеного у скарзі питання станом на 27.09.2017, що свідчить про дотримання позивачем вимог п.3-1 ч.5 ст.34 Закону № 755-IV.

Апеляційний суд також звертає увагу, що з аналізу ст.34 Закону № 755-IV вбачається, що на особу, яка звертається зі скаргою, покладається обовязок наведення у скарзі відомостей про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання (у невизначеній, а відтак, довільній формі, станом на момент звернення із відповідною скаргою). Втім, це не звільняє відповідача, як орган що розглядає скаргу, від повноважень перевірити відповідну інформацію як станом на момент звернення особи зі скаргою, так і на момент її розгляду, оскільки наявність саме у відповідача інформації про судове провадження у звязку із спором між тими ж сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави є окремою підставою для відмови у задоволенні скарги (п.4 ч.8 ст.34 Закону № 755-IV).

В даному випадку відповідач дійшов помилкового висновку про відсутність у поданій позивачем скарзі інформації про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, отже наведені відповідачем з цього приводу обставини не можуть бути підставою для залишення скарги без задоволення .

Також апеляційний суд вважає необґрунтованою іншу, визначену відповідачем в наказі від 02.11.20017 № 4208/7 підставу для відмови у задоволенні скарги позивача додання ОСОБА_1 до скарги копій документів, не засвідчених в установленому порядку.

Як встановлено вище, до скарги ОСОБА_1 додано такі документи: витяг з ЄДР № від 27.09.2017; витяг з ЄДР № НОМЕР_1 від 28.09.2017; копія паспорту ОСОБА_1; копія Статуту ТОВ «Орендаекспертсервіс»; копія скарги з додатками (т.1, а. с.90-137).

Як зазначає відповідач, що не спростовано наявними в матеріалах справи доказами, вказані документи ОСОБА_1 не засвідчені.

Відповідач з цього приводу посилається на п.3.52 Національного стандарту України ДТСУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55, згідно якому відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче тису посадової особи, яка підписує документ, чого позивачем дотримано не було.

Відповідно до п.1.1 вказаного ДТСУ 4163-2003 цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи (далі - документи) - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності:

- органів державної влади України, органів місцевого самоврядування;

- підприємств, установ, організацій та їх об'єднань усіх форм власності (далі - організацій).

Цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташовування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів (п.1.2 ДТСУ 4163-2003).

Відповідно до п.4.4 ДТСУ 4163-2003 документи, що їх складають в організації, повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва організації (07), назва виду документа (10) (не зазначають на листах), дата (11), реєстраційний індекс документа (12), заголовок до тексту документа (19), текст документа (21), підпис (23).

Згідно п.1.4 р.І ДТСУ 4163-2003 цей стандарт не поширюється на процеси створювання та обігу електронних організаційно-розпорядчих документів.

При цьому вимоги щодо відмітки про засвідчення копій наведені у п.5.27 ДТСУ 4163-2003, а не п.3.52, і саме згідно з п.5.27 ДТСУ 4163-2003 відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.

Отже, аналіз положень ДТСУ 4163-2003 свідчить про необхідність дотримання його вимог організаціями, установами, підприємствами тощо, вимог щодо поширення його дії на фізичних осіб ДТСУ 4163-2003 не містить.

Тим більш, що з приписів ч.5 ст.34 Закону № 755-IV вбачається, що вимога про додання до скарги копій документів, які підтверджують факт порушення прав скаржника, не носить обовязкового характеру, оскільки такі засвідчені копії додаються до скарги лише за їх наявності.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 28.09.2017 у звязку з доданням ОСОБА_1 до скарги копій документів, не засвідчених в установленому порядку.

За встановлених у справі обставин, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність рішення відповідача, оформленого наказом Мінюсту № 4208/7 від 02.11.2017, про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 28.09.2017.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

З приводу заявленого позивачем у відзиві на апеляційну скаргу клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення апеляційний суд зазначає, що за правилами ч.1 ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що судовий контроль встановлюється за виконанням рішення, яким судом вирішено справу по суті, тобто зроблений висновок про задоволення позову чи про відмову в позові або частково щодо кожної із заявлених вимог і таким чином прийнято рішення на користь відповідної сторони.

В даному випадку апеляційним судом за результатами розгляду поданої відповідачем апеляційної скарги перевірено законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, зроблений висновок про залишення рішення суду без змін, без ухвалення нового судового рішення відповідно до ст.315 КАС України.

Отже, приймаючи до уваги, що апеляційним судом у даній справі нове судове рішення не прийнято, передбачені ст.382 КАС України повноваження щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у апеляційного суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року у справі № 804/8648/17 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко