Справа № 826/13895/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - доповідача Глущенко Я.Б.,
суддів Шелест С.Б., Пилипенко О.Є.,
секретаря Андрієнко Н.А.,

за участю:

представника позивача: Єрміліна С.О.,

представника відповідача: Побігая М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 березня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Міністерства оборони, у якому просив визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати йому грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (далі постанова №889) та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату допомоги з урахуванням зазначеної винагороди.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що установлена Урядом постановою від 22 вересня 2010 року № 889 щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалась йому щомісячно, з дня її запровадження до дня звільнення з військової служби, тобто, мала постійний характер, тому згідно вимог ч. 2 ст. 9 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» така винагорода повинна бути включена до розрахунку грошової допомоги при звільненні.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 березня 2018 року позов задоволено.

Судове рішення умотивовано тим, що оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода, яка встановлена Кабінетом Міністрів, виплачувалась позивачеві з серпня 2015 року та до моменту звільнення, мала постійний характер, в силу статті 9 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» розрахунок грошової допомоги при звільненні повинен був проводитись з урахуванням вказаної щомісячної додаткової грошової винагороди.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що щомісячна додаткова винагорода, яка встановлена постановою Уряду від 22 вересня 2010 року № 889, має тимчасовий характер, оскільки її виплата дозволена за наявності наказу командира військової частини залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, відтак не повинна ураховуватися при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з таких підстав.

Судом установлено, що позивач проходив військову службу з 1994 року.

Наказом Міністра оборони від 23.08.2017 № 575 позивача звільнено у запас у за станом здоров`я.

Відповідно до наказу Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил від 07.09.2017 № 213 позивачу виплачена при звільненні грошова допомога без врахування додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої постановою № 889.

З метою з`ясування обставин щодо неврахування відповідачем додаткової щомісячної грошової винагороди при розрахунку вихідної допомоги при звільненні, позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою.

Листом від 17.10.2017 № 248/3/8/627 відповідач повідомив позивача, що відповідно до пункту 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони від 11.06.2008 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 14.07.2008 № 638/15329, місячна грошова винагорода не повинна враховуватись до вихідної допомоги при звільненні.

Уважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся у суд із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 15 Закону «Про соціальний і правовий захист військослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону «Про соціальний і правовий захист військо службовців та членів їх сімей», до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до п. 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони від 11 червня 2008 року № 260 (далі - Інструкція № 260), військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою №889 установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Згідно з п. 2 цієї постанови, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Пунктом 38.6 Інструкції №260 передбачено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За п. 1 постанови Кабінету Міністрів «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року № 1294 (далі - постанова №1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 25 до постанови № 1294 визначено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців ЗСУ, до яких щомісячна додаткова грошова винагорода не включена.

Натомість, щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою №889, незважаючи на її виплату щомісяця, має окремий, особливий і разовий характер виплати, оскільки виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; така винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення.

Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі №761/17387/17.

При цьому, суд першої інстанції помилково взяв до уваги правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду України від 03.06.2014 №21-169а14, від 04.03.2014 року №21-31а14, від 15.04.2014 року №21-78а14, оскільки у вказаних справах Верховним Судом України висловлювалася позиція щодо врахування щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразової грошової допомоги особі, яка стала інвалідом внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби.

У межах же справи, що розглядається, позивач оскаржує дії відповідача щодо не включення щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова допомога при звільненні.

Тобто, предмети розгляду справ №21-169а14, №21-31а14, №21-78а14 та справи, що розглядається, не є тотожними.

Відтак, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, прийнятому з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також за неповного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС (у новій редакції від 15 грудня 2017 року) за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС (у новій редакції від 15 грудня 2017 року) підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 310, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 березня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя - доповідачЯ.Б. Глущенко
суддя С.Б. Шелест
суддяО.Є. Пилипенко

(Повний текст постанови складений 11 червня 2018 року.)