Справа № 703/250/18
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 703/250/18 Суддя (судді) першої інстанції:Опалинська О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Федотова І.В.,

суддів: Літвіної Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Часник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до поліцейського роти №2 батальйону УПП в м. Бориспіль рядового поліції Дубовик Ганни Юріївни про оскарження дій посадової особи суб'єкта владних повноважень у зв'язку з накладенням адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти №2 батальйону УПП в м. Бориспіль рядового поліції Дубовик Ганни Юріївни (далі - відповідач) про визнання дії відповідача від 27 січня 2018 року протиправними та скасування постанову в справі про адміністративне правопорушення АА №676135 від 27 січня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 квітня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки близько 16 години 00 хвилин 27 січня 2018 року він стояв біля припаркового автомобіля «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1, в м. Бориспіль, Бориспіль -7, парковка терміналу - Д. Спілкуючись по телефонну він помітив, що до автомобіля підійшли працівники поліції та оглянувши його підійшли до нього та почали розмову. Перепросивши та закінчивши розмову по телефону, він запитав працівників поліції в чому справа, на що вони повідомили, що даний автомобіль порушив правила паркування та запитали чи це він здійснив паркування таким з порушенням. Він повідомив, що автомобілем керував його знайомий. Так як автомобіль припаркований з порушенням ПДР, працівники поліції наказали перепаркувати автомобіль на вільне місце для паркування для уникнення адміністративного правопорушення та стягнення. Так як ключі від автомобіля знаходились в салоні, він без вагань почав виконувати вказівку працівників поліції. Почавши виїзд з місця паркування працівник поліції наказав негайно вимкнути двигун та вийти з автомобіля. Не зрозумівши що сталося він попросив працівників поліції надати пояснення щодо зупинки транспортного засобу, на що останній попросив надати посвідчення водія. Надавши посвідчення водія працівники поліції повідомили, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Не вислухавши його пояснень працівники поліції винесли постанову по справі про адміністративне правопорушення та наклали на нього адміністративне стягнення в розмірі 1700 грн.

Таким чином, на думку апелянта, інспектором Дубовик Г.Ю. при накладенні стягнення грубо порушено вимоги ст.280 КУпАП, а саме не з'ясовано чи винен він у вчинені правопорушення, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також не з'ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, жодних доказів вчинення ним правопорушення суду не надано, в зв'язку з чим, підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч.4 ст.229, ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджуєте матеріалами справи, поліцейським роти №2 батальйону УПП в м. Бориспіль рядового поліції Дубовик Г.Ю. винесено постанову серії АА №676135 від 27 січня 2018 року в якій зафіксовано порушення позивачем ПДР.

Зі змісту наведеної постанови вбачається, що позивач 27 січня 2018 року о 16 годині 10 хвилин за адресою м. Бориспіль, Бориспіль - 7, парковка терміналу «Д», на транспортному засобі «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1, здійснив паркування в місці позначеному дорожньою розміткою 1.30 «Місце стоянки транспортних засобів, на яких встановлено розпізнавальний знак «Інвалід», не маючи документів про наявність у нього чи його пасажирів інвалідності чи явно виражених ознак інвалідності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що водієм ОСОБА_3, який не маючи документів про наявність у нього інвалідності та явно виражених ознак інвалідності, здійснив паркування автомобіля на місце, яке позначена дорожньою розміткою 1.30 та призначене для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в зв'язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.152-1 КУпАП.

При цьому, суд зауважив, що відповідач під час виявлення, фіксування правопорушень та складання постанови про притягнення позивача до відповідальності діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Дослідивши матеріали справи та здійснивши аналіз чинного законодавства, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.6 ст.152-1 КУпАП, паркування транспортного засобу на місцях, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, водієм, який не має документів про наявність у нього чи в одного з пасажирів інвалідності (крім явно виражених ознак інвалідності), тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ПДР України дорожня розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід».

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери інспектора, яка міститься на диску, на парковці, яка позначена дорожньою розміткою 1.30, розташований автомобіль «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, на сидінні водія якого знаходиться чоловік. В правому верхньому куті відеозапису розташована дата 27 січня 2018 року.

Матеріали справи містять копії документу, що посвідчує особу ОСОБА_3, серії НОМЕР_2 виданого Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 01 листопада 2000 року, на фотокартках цього документу зображений чоловік, який 27 січня 2018 року знаходився на сидінні водія автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, який був припаркований на парковці, яка позначена дорожньою розміткою 1.30.

З вищевказаних відео фалів вбачається, що ОСОБА_3 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факт, що він являється водієм автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, при цьому зазначив, що автомобіль самовільно приїхав на парковку.

Як раніше зазначалося, адміністративне правопорушення вчинене позивачем 27 січня 2018 року о 16 годині 10 хвилин.

Більш того, згідно відеозапису, працівники поліції перебували на місці вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення до 16 години 58 хвилин 27 січня 2018 року, при цьому до автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, який був припаркований на парковці, яка позначена дорожньою розміткою 1.30, окрім самого ОСОБА_3 та працівників поліції ніхто не підходив.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що беззаперечними та належними доказами підтверджено, що 27 січня 2018 року о 16 годині 10 хвилин водієм автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, який був припаркований на парковці, яка позначена дорожньою розміткою 1.30, та розташована в м. Бориспіль, Бориспіль - 7, парковка терміналу «Д», був позивач по справі - ОСОБА_3

Разом з тим, доводи позивача стосовно того, що автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, при паркуванні на парковку, яка позначена дорожньою розміткою 1.30, та розташована в м. Бориспіль, Бориспіль - 7, парковка терміналу «Д», керував його знайомий, жодними належними та допустимими доказами не підтверджені та спростовуються наявними у справі матеріалами.

Крім того, доказів наявності у ОСОБА_3 інвалідності чи перевезення ним пасажирів з інвалідністю 27 січня 2018 року о 16 годині 10 хвилин матеріали справи не містять, в зв'язку з чим колегія суддів вважає обґрунтованим твердження суду першої інстанції, що такий інвалідом не являється та пасажирів з інвалідністю в зазначений час не перевозив.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що водієм ОСОБА_3, який не маючи документів про наявність у нього інвалідності та явно виражених ознак інвалідності, 27 січня 2018 року о 16 годині 10 хвилин при паркуванні на парковку, яка позначена дорожньою розміткою 1.30, та розташована в м. Бориспіль, Бориспіль - 7, парковка терміналу «Д», здійснив паркування автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, на місце, призначене для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в зв'язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.152-1 КУпАП.

Водночас, за приписами ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Так, працівником поліції при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_3 враховано обставини які пом'якшують та обтяжують відповідальність, про що свідчить свідчить сума накладеного штрафу в розмірі 1700 гривень, оскільки диспозицією ч.6 ст.152-1 КУпАП передбачено мінімальне покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що під час призначення працівником поліції адміністративного стягнення ОСОБА_3 у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень, останньому роз'яснено, що таке призначено з врахуванням пом'якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, при цьому враховано зухвале поводження водія та неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_3 за вчинення 27 січня 2018 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.152-1 КУпАП, працівниками поліції були враховані обставини, передбачені ч.2 ст.33 КУпАП.

У відповідності до ст.222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Положеннями ст.245 КУпАП закріплено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно положень ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставини, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого законом покладено обов'язок доказування доведено факт вчинення позивачем правопорушення та надано беззаперечні та неспростовні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 16 квітня 2018 року та не можуть бути підставами для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: