Справа № 804/2630/18
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року Справа № 804/2630/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В. розглянувши у спрощеному провадженні (письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач) в якому просив:
- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області витребувати з Південно Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України погодження та весь пакет повернутих фондом документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 02.08.2017 року.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено у призначені позивачу пенсії за вислугою років, виходячи з наявної вислуги років 31 рік 05 місяців 23 дні у пільговому обчисленні, законність зарахування якої до загальної вислуги років з метою призначення пенсії була встановлена у судовому порядку, а саме постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року у справі №804/7382/17, яка набрала законної сили.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначено про неправомірність позовних вимог ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за вислугу років, оскільки ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ ( далі - Закон №2262-ХІІ) вказано, що право пенсії в осіб, звільнених в період з 01.10.2016 по 30.09.2017, виникає саме за наявності 23 календарних років вислуги і більше, тоді як позивач вимагає призначити пенсію на підставі вислуги років у пільговому обчисленні.
Виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 24.07.2002 року проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України (відділ охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом).
Наказом Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 28.07.2017 року № 272 о/с позивач був звільнений зі служби в Державній кримінально - виконавчій службі України (за власним бажанням), відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».
На підставі вказаного наказу, в трудовій книжці ОСОБА_1 здійснено запис, згідно до якого, вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 16 років 05 місяців 16 днів, у пільговому обчисленні - 31 рік 05 місяців 23 дні.
На підставі вказаної заяви, та відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відділом охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом Міністерства юстиції України підготовлено подання про призначення пенсії позивачу.
13.10.2017 року відділом охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом Міністерства юстиції України направлено до Південно-Східногоміжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України лист № 3/3-149 щодо вирішення питання у перевірці, узгодженні та направлення пенсійної справи позивача до відповідного органу пенсійного фонду для нарахування пенсії.
Листом від 17.10.2017 року № 3/3-151 відділом охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом Міністерства юстиції України повідомлено позивача про те, що матеріали пенсійної справи було повернуто на підставі п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за відсутності на момент звільнення вислуги 23 календарних роки і більше.
08.11.2017 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Південно-Східногоміжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, в якому просив визнати протиправною відмову Південно-Східногоміжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо погодження призначення позивачу пенсії за вислугу років та зобовязати Південно-Східнеміжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України призначити позивачу пенсію за вислугу років, виходячи з наявної вислуги років 31 рік 05 місяців 23 дні, та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Дніпрі заяву позивача для призначення пенсії за вислугу років з усіма додатками.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Відділ охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом Міністерства юстиції України про визнання протиправної відмови та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково:
- визнано протиправною відмову Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо погодження призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.
- зобовязано Південно-східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на пільгових умовах.
Вищевказана постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 року у справі № 804/7382/17 оскаржена не була та набрала законної сили 10.01.2018 року.
Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Південно-східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України надіслало до відповідача документи для призначення позивачу пенсії за вислугою років на пільгових умовах.
Листом від 14.03.2018 року №М 3217-18 відповідач повідомив позивача, що на день звільнення з Південно-східногоміжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України календарна вислуга років позивача складає 16 років 05 місяців 16 днів, тоді як відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним п. «б», «д», «ж» статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних років і більше.
Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача у призначенні йому пенсії, а свої законні права порушеними, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з п. «б» ст. 1-2 Закону №2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини пятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
На підставі п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону №2262-XII, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.
Статтею 17-1 Закону №2262-XII передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 17-2 Закону №2262-XII, перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах, визначається Кабінетом Міністрів України.
Частиною 4 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-IV передбачено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.
У п.п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393 (надалі - Порядок №393) визначено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «б» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби в закладах охорони здоров'я, призначених для тримання і лікування інфекційних хворих засуджених та надання психіатричної допомоги, за переліком посад і в порядку, затверджуваних Міністерством юстиції.
Згідно з пп. «б» п. 3 Порядку №393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за два місяця у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств, час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби в закладах охорони здоров'я, призначених для тримання і лікування інфекційних хворих засуджених та надання психіатричної допомоги, за переліком посад і в порядку, затверджуваних Міністерством юстиції.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для набуття особою, яка проходила службу, зокрема в органах Державної кримінально-виконавчої служби, права на призначення пенсії за вислугою років є наявність в неї відповідного стажу роботи, набутого у відповідності до норм законодавства, регулюючих засади трудової діяльності зазначеної категорії осіб та їх соціального забезпечення.
При цьому, законодавством регламентовано пільгове обчислення стажу осіб, які проходять службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби, що є гарантією їх прав на пільгове пенсійне забезпечення.
Разом з тим, жодною нормою чинного законодавства не передбачено обмежень щодо зарахування вислуги років вказаної категорії осіб у пільговому обчисленні до стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років.
Водночас, у рішеннях від 09.11.1999 року по справі «Шпачек проти Чеської Республіки», від 05.01.2000 року по справі «Беєлер проти Італії», від 07.07.2011 року по справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що ведучи мову про «закон», ст. 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції та вимагає, перш за все, щоб заходи мали підстави в національному законодавстві, і відсилає до якості такого законодавства, вимагаючи, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні.
Окрім цього, приймаючи оскаржувану відмову, відповідачем не прийнято до уваги та не враховано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 року у справі № 804/7382/17, в якій зроблено висновок про те, що вислуга років позивача у пільговому обчисленні стажу його роботи на день звільнення становить 31 рік 05 місяців 23 дні, а отже, у відповідності до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону №2262-XII, він набув право на призначення пенсії за вислугою років на підставі вказаного Закону.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на зазначені норми, суд приходить до висновку, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, під час прийняття відповідного рішення та надання відповіді від 14.03.2018 року №М 3217-18, повинно було врахувати обставини та правову позицію, встановлені постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 року у справі № 804/7382/17.
На підставі викладеного, з урахуванням обставин та правової позиції, встановлених у постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 року у справі № 804/7382/17, суд дійшов до висновку про протиправність відмови ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з підстав, зазначених в листі від 14.03.2018 року №М 3217-18.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Позивач, заявляючи одну з позовних вимог про призначення ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 02.08.2017 року, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача.
Аналогічна правова позиція щодо наведених обставин викладена у постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 (№ К/9901/2399/17).
Отже, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Таким чином, на думку суду, належним способом захисту прав позивача у цій справі є визнання протиправним відмови Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в призначенні пенсії позивачу за вислугу років викладеної в листі від 14.03.2018 року №М 3217-18 та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області витребувати та повторно розглянути матеріали для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, судові витрати, підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позивних вимог.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, викладену в листі від 14.03.2018 року №М 3217-18.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області витребувати з Південно-Східного міжрегіонального Управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України погодження та весь пакет повернутих фондом документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути матеріали для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар