Справа № 804/3231/18
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 рокуСправа №804/3231/18
Дніпропетровській окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учаників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -
4 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, в якому позивач просить суд:
- визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 2 квітня 2018 року;
- зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради призначити та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з 2 квітня 2018 року щомісячну адресну допомогу як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Ухвалою від 10 травня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у справі 804/3231/18, запропоновано відповідачу надати відзив на позов та витребуваного у нього докази по справі.
Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Провадження у справі відкрито 10 травня 2018 року, строк на розгляд адміністративної справи №804/3231/18 тривав до 9 червня 2018 року (субота).
У звязку із перебуванням головуючого судді по справі ОСОБА_2 у відрядженні з 6 червня 2018 року по 11 червня 2018 року включно, суд перейшов до розгляду справи 12 червня 2018 року.
В обґрунтування позову зазначено наступне:
- з дня реєстрації позивача як внутрішньо переміщеної особи в м.Кривий Ріг позивач отримувала адресну допомогу на підставі взяття на облік в якості переміщеної особи;
- згідно листа від 18.04.2018 року позивачці допомога не може бути призначена відповідно до пункту 3 Порядку №505;
- зі змісту пункту 3, а також зі змісту пунктів 2, 3, 5, 6 Порядку №505 вбачається, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2, 3, 5, 6 Порядку №505, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги;
- звертаю увагу суду на те, що ані постановою Кабінету Міністрів України №212 від 31.03.2015 року, ані постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 року не встановлено жодного обмеження особи звернутись з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг;
- таким чином, оскільки з 13 квітня 2016 року ОСОБА_1 працює на посаді машиніста конвеєра 4 розряду ПРАТ «ПІВНГЗК», відтак на загальних підставах набула прав на отримання від держави щомісячної адресної допомоги на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відмова відповідача у призначення такої допомоги є неправомірною, а позовні вимоги позивача є обґрунтованими;
- відмовляючи у призначенні допомоги, відповідач виходив з тлумачення абзацу 10 пункту 3 Порядку №505 таким чином, що особа, якій виплату грошової допомоги припинено відповідно до пункту 7, назавжди втрачає право на майбутнє отримання такої допомоги;
- вважаю дані дії відповідача необґрунтованими і такими, що суперечать змісту Порядку № 505 в цілому та змінам, внесеним до вказаного порядку Постанови КМ №689 від 13.09.2017 року;
- пунктом шостим Порядку №505 передбачені підстави, коли грошова допомога не призначається, а саме: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб;
- за приписами пункту 12 Порядку №505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги;
- з огляду на вказані норми вище відповідач невірно застосував норми права, а саме - грошова допомога не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи. В разі ж, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2-7, 12 Порядку №505, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги;
- Порядком №505 не встановлено жодного обмеження особи звернутись після працевлаштування з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги. З огляду на це у випадку такого звернення працевлаштованої особи органи соціального захисту населення повинні розглянути цю і призначити грошову допомогу, якщо відсутні обставини, що виключають таке призначення, передбачені пунктом 6 Порядку №505;
- крім того, пунктом 6 Порядку №505 визначені виключні підстави, коли грошова допомога не призначається, серед яких відсутня така підстава, як звернення особи за призначенням грошової допомоги після припинення її виплати даній особі відповідно до пункту 7 цього Порядку;
- стосовно посилання відповідача в усній бесіді на зміни, внесені до абзацу 10 пункту 3 Порядку №505 постановою КМУ №689 від 13.09.2017 року, якими були виключені слова «на наступний строк» та які нібито позбавляють позивача права на отримання спірної допомоги назавжди, слід зазначити, що вказані змін» внесені з метою усунення двоякого тлумачення цієї норми, якою раніше фактично допускалось повторне призначення допомоги особам після спливу наступного строку, тобто шість місяців після припинення, і без їх працевлаштування. Таким чином, ясні зміни покликані стимулювати осіб до працевлаштування з метою відновлення права на призначення грошової допомоги, передбаченої Порядком.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, проти якої заперечив повністю наступним:
- позивач з 20.10.2014 року перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа;
- вперше за призначенням адресної допомоги позивач звернулась 20.10.2014 року. При поданні заяви вона зазначила, що працевлаштована у м. Антрацит (на тимчасово окупованій території), але фактично не працює;
- відповідно до пункту 7 Порядку, якщо у складі сімї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сімї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період припиняється;
- відповідно до зазначеної позивачем у заяві інформації на неї особисто була призначена адресна допомога у наступному розмірі: з 20.10.2014 року по 19.12.2014 року - 442,00 грн., з 20.12.2014 року по 19.02.2015 року - 221,00 грн. щомісячно;
- з 20.02.2015 року виплата призначеної на позивача адресної допомоги була припинена відповідно до пункту 7 Порядку (у звязку з тим, що особа не працевлаштувалася);
- згідно пунктом 3 Порядку особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається;
- згідно пункту 12 Порядку, виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сімї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги;
- 21.04.2016 позивач надала до управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ОСОБА_3 ради інформацію про те, що працевлаштувалась з 13.04 2016 на ПАТ «Північний ГЗК» (копія довідки додається). Тобто, з дня первинного призначення їй допомоги до дня працевлаштування пройшло більше одного року;
- враховуючи той факт, що з місяця припинення виплати позивачу адресної допомоги до моменту працевлаштування пройшло більше одного місяця, а також відповідно до пункту 3 Порядку, в подальшому вона не мала права на призначення вищевказаної адресної допомоги;
- 02.04.2018 року позивач знову звернулась до управління із заявою для перевірки права на призначення їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам та надала довідку, що підтверджує факт працевлаштування з 13.04 2016 року;
- позивачу на її заяву було надано письмову відповідь, що згідно пункту 3 Порядку, вона не має права на призначення адресної допомоги по її заяві від 02.04.2018 року.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Позивачці раніше була призначена адресна допомога з 20.10.2014 року по 19.12.2014 року в розмірі 442 грн., з 20.12.2014 року по 19.02.2015 року в розмірі 221 грн. щомісячно.
Позивач підтверджує, що була працевлаштована лише з 13 квітня 2016 року, у зв'язку з чим з 20.02.2015 року виплата призначеної на позивача адресної допомоги була припинена відповідно до пункту 7 Порядку №505 у звязку з тим, що не працевлаштувалася у період отримання допомоги.
2 квітня 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою №140 про призначення на наступний шестимісячний строк грошової щомісячної адресної допомоги, із зазначенням що заявник є працевлаштованою з 13.04.2016 року.
Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради листом від 18.04.2018 року №2248, із посиланням на пункти 3, 7, 12 Порядку №505, зазначенням, що з місяця припинення виплати допомоги до моменту працевлаштування пройшло більше одного місяця, зазначило, що в подальшому позивач не має права на призначення допомоги.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» установлена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а пунктом 2 затверджено «Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі порядок №505).
Порядок №505 визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).
Грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.
Згідно пункту 7 Порядку №505 в редакції, яка діяла на час припинення виплати станом на 20.02.2015 року, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України чи в районах проведення антитерористичної операції, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.
Абзацом 6 пункту 12 Порядку №505 встановлено, що виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.
Сторони не заперечували проти того, що позивач не зверталась за поновленням виплати протягом місяця до 20.03.2015 року згідно пункту 12 Порядку №505, а тільки після працевлаштування 13.04.2016 року звернулась за новим призначенням виплати 02.04.2018 року.
Суд зазначає, що пункт 3 Порядку №505, після припинення 20.02.2015 року виплати позивачці, був доповнений абзацом згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 року №212, яка набула чинності з 23.04.2015 року, наступного змісту:
- «Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається».
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 року №689 абзац 3 Порядку №505 був викладений у новій редакції, зокрема, абзац 10:
- «Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається».
Таким чином, станом на 20.02.2015 року - дату припинення виплати позивачці у зв'язку із її непрацевлаштуванням, була відсутня норма, яка повязувала підстави припинення виплати визначені у пункті 7 Порядку №505 із подальшим обмеженням у праві на її призначення.
Крім того, у пункті 7 Порядку №505 йдеться про припинення виплати виключно на наступний період, а подальше доповнення пункту 3 та викладення його в новій редакції не знайшло відображення в тексті пункту 7 Порядку №505.
Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце;
Згідно вказаному правилу «закон зворотної сили не має», дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності.
Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості субєктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативного акта, а також необхідною умовою довіри до держави і права, що зазначено в окремій думці судді Конституційного Суду України Козюбри М. І. стосовно Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).
Таким чином, норма пункту 3 Порядку №505, яка обмежує право на призначення допомоги у випадках, передбачених пунктом 7 такого Порядку №505, може бути застосована тільки до правовідносин, в яких припинення виплати з вказаної підстави здійснено починаючи з 23.04.2015 року, в протилежному випадку застосування у спірних правовідносинах пункту 3 Порядку №505 не буде відповідати вимогам передбачуваності та якості закону, та буде прямо суперечити частині третій статті 22 Конституції України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову та наявність підстав для його задоволення, у зв'язку із чим присуджує на користь позивача понесені судові витрати.
Керуючись статтями 241-245, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 2 квітня 2018 року.
Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради призначити та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з 2 квітня 2018 року щомісячну адресну допомогу як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складено 12 червня 2018 року

Суддя ОСОБА_2