Справа № 754/2375/18
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/400/18
Справа №754/2375/18
РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, про скасування постанови серія БР №722102 від 27.07.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 722102, винесену інспектором ПП УПП ДПП України в місті Києві 27 липня 2017 року відносно позивача за ст. 122 ч. 3 КУпАП. Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 3 КУпАП закрити за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Крім того, позивач просив витребувати у відповідача належним чином завірену копію постанови серії БР № 722102, винесену інспектором ПП УПП ДПП України в місті Києві 27 липня 2017 року відносно позивача за ст. 122 ч. 3 КУпАП. Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 27 липня 2017 року о 17 годині 25 хвилин на транспортному засобі автомобілі марки «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1, рухався в місті Києві по прос. Степана Бандери. Під час руху в автомобілі перебувала його дружина та малолітній син. Позивач здійснив зупинку автомобіля біля аптеки. Відстань від зупинки автомобіля до зупинки громадського транспорту була більше ніж 30 м. Приблизно через 10 хвилин повернулись з аптеки до автомобіля, де чекав поліцейський. На місці зупинки транспортного засобу ним було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якій вказано на факт здійснення зупинки ближче 30 м. від зупинки громадського транспорту, чим позивач нібито суттєво заважав громадському транспорту та створював небезпеку пасажирам. Постановою позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч 3 ст. 122 КУпАП. та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. Вказану постанову поліцейським було винесено, незважаючи на ті обставини, що відстань від зупинки автомобіля до зупинки громадського транспортує була більшою ніж 30 м. Свідків інкримінованого порушення Правил дорожнього руху України не було, права та обов'язки поліцейським не роз'яснялись, обставини, передбачені ст. 280 КУпАП не з'ясовувались. Яким чином поліцейським було визначено відстань від автомобіля позивача до зупинки громадського транспорту для нього залишилось незрозумілим, оскільки ним не проводились жодні вимірювання. При винесенні оскаржуваної постанови відповідач мав дотриматися вимог закону і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості, оцінюючи всі обставини справи, правильно кваліфікувати дії позивача як водія. Звертаючись до суду, позивач вказує на те, що відстань від зупинки автомобіля до зупинки громадського транспорту була більша ніж 30 м. У постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності інспектором зазначено, що позивач здійснив стоянку транспортного засобу ближче 30 м. від зупинки громадського транспорту, чим суттєво заважав громадському транспорту під'їхати до зупинки та наражав на небезпеку пасажирів. На думку інспектора було порушено вимоги п. 15.10 а Правил дорожнього руху України. Проте п. 15.10 а Правил дорожнього руху України передбачено, що стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка. У розділі 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху, передбачено, що заборонним знаком, який забороняє зупинку транспортного засобу, є знак 3.34 "Зупинку заборонено". Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Враховуючи викладене, вважає, що інспектором в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не вірно викладено суть вчиненого правопорушення. Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, настає, у тому числі за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП інспектором прийнято без належного з'ясування всіх обставин справи. Зокрема, ним не зібрано належних і достатніх доказів, які б підтверджували факт вчинення вказаного правопорушення. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на докази, що підтверджують факт здійснення зупинки транспортного засобу на відстані ближче ніж 30 м. до зупинки громадського транспорту, в ній не зазначено наявність відповідного дорожнього знаку, зокрема 3.34 "Зупинку заборонено". Вказані обставини не можуть бути підтверджені, оскільки вони інспектором не встановлювались. В постанові зазначено, що до неї додаються покази свідків, проте жодних свідків на місці вчинення правопорушення не було, пояснення інспектором у будь-яких осіб не відбирались. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, в порушення вимог ст. 245 КУпАП інспектор не дотримався вимог щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин. З урахуванням положень ст. 251 КУпАП зібраних інспектором фактичних даних не було достатньо для встановлення наявності факту адміністративного правопорушення та моєї винності у його вчиненні. Вважає, що відповідач при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності діяв всупереч вимогам КУпАП, при винесенні оскаржуваної постанови не було встановлено підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, прийняте рішення не ґрунтується на належних доказах скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 додаткових доказів, пояснень, заперечень до суду не надав.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.03.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, про скасування постанови серія БР №722102 від 27.07.2017 року

про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне

правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

зафіксоване не в автоматичному режимі, відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у м. Києві - Бабенко Г.П. надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає вимоги позивача безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню, оскільки складена постанова серії БР №722102 від 27.07.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП повністю відповідає вимогам Закону. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України). Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження у справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення - далі також КУпАП). Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП). Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. За змістом ч. 3 ст. 122 КУпАП порушення правил руху і зупинки на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно п. 15.9 (е) ПДР, забороняється зупинка ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м. від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. В позовній заяві позивач зазначає, що правопорушення не вчиняв, так як він не заважав здійсню посадки та висадки пасажирів на зупинці громадського транспорту, та дана зупинка була здійснена більше ніж 30 м. від посадкового майданчика громадського транспорту. Відповідно до положення ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч. 1, 2, 3, 5 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень. Згідно п. 3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходи з метою виявлення кримінальних і адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, інспектор відповідач, знаходячись на службі, при виконанні службових обов'язків, на службовому автомобілі, виявив адміністративне правопорушення, а саме зупинку автомобіля в зоні посадкового майданчика маршрутних транспортних засобів, водієм якого був позивач. Відповідач відразу відреагував на дане правопорушення та почав встановлювати причини даного порушення. Після встановлення причин порушення правил ПДР позивачем. Відповідач попередив позивача, що щодо нього буде розглядатися адміністративна справа, після чого була винесена оскаржувана постанова. Оскільки, виявлення адміністративного правопорушення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності було здійснено посадовою особою органів патрульної поліції та Постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування Постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а навпаки позивач визнав правопорушення у свої позовній заяві.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, було встановлено, що 27 липня 2017 року інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві було винесено постанову серії БР №722102, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до вказаної постанови про адміністративне правопорушення серії БР № 722102 від 27.07.2017 року позивач керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку ближче 30 м. від посадкових майдачників для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м. від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків, чим порушив п. 15.9 (е) ПДР України.

Згідно пункту 15.9 е ПДРУкраїни, зупинка забороняється: ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м. від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно до ч. 3 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 268 КУпАП передбачає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

У відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

На представленому відповідачем відеозаписі з нагрудної камери інспектора поліції, зафіксовано місце зупинки транспортного засобу позивача, який знаходиться перед зупинкою, майже на самій зупинці, та тролейбус не має можливості заїхати на зупинку для висадки пасажирів, у звязку з чим зупиняється у середній полосі для руху транспортних засобів та здійснює висадку пасажирів. Крім того, у другому файлі відеозапису зафіксовано момент спілкування інспектора з позивачем з приводу допущеного порушення, під час якого позивач визнає факт порушення ним правил дорожнього руху та повідомляє, що він зупинився в неустановленому місці та включив аварійні сигнали, тому що необхідно було піти до туалету.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції із забезпеченням належних та допустимих доказів, визначених статтею 251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Отже, відеозапис нагрудних камер поліцейських, в повній мірі підтверджує вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення та правомрність винесеної постанови, а також спростовує дані викладені в адміністративному позові.

За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, серії БР №722102 від 27.07.2017 року.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, про скасування постанови серія БР №722102 від 27.07.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Таран Н.Г.