Справа № 804/3000/18
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в залишенні позову без розгляду

12 червня 2018 року Справа № 804/3000/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
за участі:
представника відповідача та третьої особи на стороні відповідача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Східне територіальне управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_5 до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, в якій просить:

- стягнути з Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на мою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.11.2017 року по 20.12.2017 року у сумі 4347,60 грн.;

- стягнути з Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на мою користь суму індексації заробітної плати з 06.10.2015 року по 15.03.2018 року у сумі 6599,62 грн.;

- стягнути з Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на мою користь суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати з 06.10.2015 року по 15.03.2018 року у сумі 24695,21 грн.;

- стягнути з Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на мою користь суму різниці між моїм середнім заробітком за час вимушеного прогулу та заробітною платою за посадою заступника начальника Східного територіального управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку за період з 06.10.2015 року по 20.12.2017 року у розмірі 104710,23 грн.

Ухвалою суду від 26.04.2018 року суд прийняв позовну заяву ОСОБА_5 до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про стягнення заробітної плати та відкрив провадження в адміністративній справі., залучив в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Східне територіальне управління Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, а також призначив підготовче судове засідання.

25.05.2018 року надійшов відзив на позов від відповідача.

В підготовче судове засідання призначене на 12.06.2018 року з'явились представника відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Позивав в підготовче судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином. 11.06.2018 року від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання на іншу дату через не отримання відзиву на позов та надання можливості надання відповіді на відзив.

Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що відповідачем було подано заяву про залишення позову без розгляду, яку в підготовчому судовому засіданні було підтримано представниками.

В обґрунтування заяви про залишення позову без розгляду зазначено, що у позові від 16.04.2018 року позивач посилається на п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" (у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі) як підставу для звільнення від сплати судового збору, проте позовні вимоги стосуються стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення суму індексації заробітної плати, стягнення суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати та стягнення різниці між середнім заробітком за час вимушеного прогулу та заробітною платою за посадою заступника начальника Східного територіального управління Комісії. Комісія звертає увагу, що вимога про стягнення заробітної плати та вимога про поновлення на роботі є взаємопов'язаними і розглядаються в межах однієї справи. Тому позивач має сплатити суму судового збору за звернення з даним позовом. Окрім того, комісія звертає увагу, що посилання позивача на ч.2 ст.233 КЗпП України, яка стосується строку звернення до суду у справах, що стосуються оплати паці, є помилковим. Оскільки зазначена стаття стосується строків звернення саме до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів. Позивач звернулась до адміністративного суду, за захистом своїх порушених справ у відносинах, що виникли між ним та державним колегіальним органом та які стосуються публічної служби. Зважаючи на те, що норма частини 2 статті 233 КЗпП України є загальною, то в даному випадку повинна застосовуватись спеціальна норма, яка регулює спори, що виникають під час проходження публічної служби ( частина 5 статті 122 КАС України). Також зазначено, що згідно з п.7 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, якщо провадження у справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам ст.ст.160, 161 КАС України в позивач не усунув цих недоліків у строк встановлений судом.

Розглянувши заяву про залишення позову без розгляду суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Проте, суд зазначає, що судом не встановлювались строки для усунення недоліків позову.

Окрім того, щодо сплати судового збору позивачем, то відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

На думку відповідача, визначальним аспектом звільнення є те, що вимоги про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати мають бути об'єднані в межах однієї справи. Проте таке трактування є помилковим. Позивач в даній категорії справ не зобов'язаний подавати позов одразу щодо стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, його не обмежено правом на звернення з позовом з вимогами про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах одного позову.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 2 статті 122 КАС України є загальною нормою, яка визначає строк звернення до суду і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частина 5 статті 122 КАС України є спеціальною нормою у розвязанні спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби порівняно з нормою, яка міститься в частині другій статті 122 КАС України та встановлює шестимісячний строк звернення до суду.

Водночас частина 5 статті 122 КАС України є загальною нормою у розвязанні спорів стосовно зазначених правовідносин у разі, якщо іншими законами встановлено інший строк звернення до суду в спорах щодо таких правовідносин.

У зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Статтею 233 КЗпП України визначено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Так, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (ч.1 ст.233).

Разом із цим частиною другою цієї статті встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, право на заробітну плату не обмежується будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з указаної норми.

Частина 5 статті 122 КАС України, якою встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, є загальною нормою, оскільки вона прямо не передбачає строк звернення до суду у справах щодо стягнення заробітної плати (грошового забезпечення тощо).

Частина друга статті 233 КЗпП України конкретизує предмет (заробітна плата) судового захисту та встановлює, що в цьому разі звернення до суду не обмежується будь-яким строком, і з цієї норми такий висновок прямо випливає.

За загальними правилами визначення пріоритетності змісту норми висновки, що прямо випливають з норми, мають пріоритет над висновками, що непрямо випливають з норми.

Оскільки норми частини другої статті 233 КЗпП України є спеціальними, прямо встановлюють предмет (заробітна плата) судового захисту, то вони мають пріоритет над нормами частини 5 статті 122 КАС України, які є загальними і з них не можна прямо зробити висновок стосовно строків звернення до суду для захисту права на заробітну плату (грошове забезпечення тощо).

Таким чином, під час розвязання публічно-правових спорів про стягнення на користь осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, заробітної плати (суддівської винагороди, грошового забезпечення тощо) у разі порушення законодавства про оплату праці потрібно застосовувати положення частини другої статті 233 КЗпП України, тобто строки звернення до суду у цій категорії спорів не застосовуються.

Аналогічна позиція викладена в правовому висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо Визначення строку звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (суддівської винагороди, грошового забезпечення тощо) у разі порушення законодавства про оплату праці (http://www.vasu.gov.ua/nkr/pravovi_vusnovky/styagnenna_zarplaty/).

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про залишення позову без розгляду та відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 243 КАС України, окремим документом викладаються ухвали з питань залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 256 КАС України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про залишення позову без розгляду - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складений 13.06.2018 року.

Суддя ОСОБА_1