Справа № 821/1048/17
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 червня 2018 року

Київ

справа №821/1048/17

адміністративне провадження №К/9901/50624/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі №821/1048/17 за позовом Приватного підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2018.

17.05.2018 ухвалою Верховного Суду вказану касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України та надано відповідачу 10-денний строк з моменту отримання вказаної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом приведення її форми у відповідність до вимог процесуального законодавства та долучення документу про сплату судового збору.

11.06.2018 на виконання вимог ухвали від 17.05.2018 скаржником усунуто недоліки касаційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління державної фіскальної служби у Херсонській області № від 29.06.2017 року про застосування 5264 грн. 99 коп. штрафу за порушення п.231.6 ст.231 Податкового кодексу України на підставі п.120-2.1 ст.120-2 Податкового кодексу України. Позовні вимоги мотивовані тим, що фіскальною службою була проведена камеральна перевірка даних Єдиного реєстру акцизних накладних, за результатами якої складено акт №043/21-22-40-03/НОМЕР_1 від 31.05.2017 року. Згідно з актом перевірки виявлено порушення платником акцизного податку граничних термінів реєстрації акцизних накладних за квітень-травень 2016 року в Єдиному реєстру акцизних накладних. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що намагався своєчасно зареєструвати акцизні накладні, але відповідач відмовляв в такій реєстрації з посиланням на відсутність обсягів пального для реалізації. Відповідачем безпідставно не було взято до уваги акт інвентаризації залишку пального від 15.03.2016 року (інвентаризацію проведено з урахуванням вимог чинного законодавства станом на 01.03.2016 року), і через несвоєчасне внесення відомостей акту інвентаризації до Єдиного реєстру акцизних накладних позивач був позбавлений можливості реєструвати акцизні накладні, оскільки завантаження до Системи електронного адміністрування реалізації пального (далі - СЕАРП) залишків було здійснено відповідачем після проведення перевірки, тобто 25.05.2016 року, що позбавило позивача з вини податкового органу реєструвати акцизні накладні в належний термін. Позивач зазначив, що положеннями Порядку електронного адміністрування реалізації пального, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 року №113, акти проведення інвентаризації обсягів залишку пального можуть бути перевірені контролюючим органом, тобто наявний обов'язок у податкового органу завантажити дані вказаних актів інвентаризації, а потім вже при необхідності перевірити вказані показники за необхідністю. Крім того, позивач вказує на неможливість здійснення камеральної перевірки з питання реєстрації акцизних накладних, тому прийняте за висновками незаконної перевірки податкове повідомлення-рішення № від 29.06.2017 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 30.10.2017, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2018 позов задоволено.

Головне управління ДФС у Херсонській області звернулося до суду з касаційною скаргою на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2018, в якій просить скасувати оскаржувані рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову повністю.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд прийшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VIII).

Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 176200 грн., відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №821/1048/17 є вимоги про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.06.2017 року про застосування 5264 грн. 99 коп. штрафу за порушення п.231.6 ст.231 Податкового кодексу України на підставі п.120-2.1 ст.120-2 Податкового кодексу України.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Отже, постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2018, ухвалена за результатами апеляційного перегляду Херсонського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 у справі щодо оскарження податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області від 29.06.2017 № про застосування 5 264 грн. 99 коп. штрафу за порушення податкового законодавства, не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі №821/1048/17.

Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова