Справа № 815/6301/16
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 р. м. Одеса Справа № 815/6301/16

Категорія: 4

Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Корпорації "2705 MANAGEMENT ІNC." на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2018 р. по справі за адміністративним позовом Корпорації "2705 MANAGEMENT ІNC." до Управління культури, національностей, релігій та охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації про визнання дій Управління культури, охорони об'єктів культурної спадщини щодо зобов'язання укладання договору охорони культурної спадщини на будівлю по вул. Тираспольській, 4 в м. Одесі протиправними, -

В С Т А Н О В И Л А :

Корпорація "2705 MANAGEMENT ІNC." звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління культури, національностей, релігій та охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації про визнання дій Управління культури, охорони об'єктів культурної спадщини щодо зобов'язання укладання договору охорони культурної спадщини на будівлю по вул. Тираспольській, 4 в м. Одесі протиправними.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідача є протиправними, такими, що спрямовані на створення незаконних підстав для обов'язкового укладення договору охорони культурної спадщини на будівлю, розташовану за адресою: вул. Тираспольська, 4, м. Одеса. Позивач вказує на те, що відповідач неправомірно зазначає про необхідність укладення охоронного договору для користування приміщеннями цієї будівлі, оскільки цей об'єкт відсутній у списку Державного реєстру нерухомих пам'яток України, відтак не є об'єктом культурної спадщини та підстав для укладення вказаного договору у позивача немає.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2018 року у задоволенні адміністративного позову Компанії " 2705 MANAGEMENT INC." до Управління культури, національностей, релігій та охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Корпорація "2705 MANAGEMENT ІNC." подала апеляційну скаргу в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що застосовуваний судом першої інстанції Закон України « Про внесення змін до Закону України « Про охорону культурної спадщини» від 16.12.2004 року не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки породжує правові наслідки для фізичних та юридичних осіб, а є обов'язковим для органів державної влади, які зобов'язані привести чинене законодавство у відповідність з цим законом. Крім того апелянтом зазначено, що об'єкт нерухомого мана набуває статусу пам'ятки тільки після внесення його до Реєстру, а будівля розташована за адресою м. Одеса, вул. Тираспольська, 4 до теперішнього часу до Державного реєстру нерухомих пам'яток України не внесена, а отже відсутній обов'язок укладати охоронний договір.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Корпорації "MANAGEMENT INC." належать на праві власності нежилі приміщення, що знаходяться з адресою: м. Одеса, вул. Тираспольська, 4, загальною площею 2347,00 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.03.2015 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. (зареєстровано в реєстрі за №1258), та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.03.2015 р.

Постановою Ради Міністрів Української РСР №970 від 24.08.1963 р. "Про впорядкування справи обліку та охорони пам'ятників архітектури на території Української РСР" зазначену будівлю віднесено до списку пам'ятників архітектури Української РСР, що перебувають під охороною держави (№557 у списку пам'ятників архітектури УРСР, що перебувають під охороною держави).

05 серпня 2016 року Управлінням культури, національностей, релігій та охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації на адресу Корпорації "MANAGEMENT INC." направлено лист (вих. № 01-13/1614сп), де зазначено про необхідність укласти охоронний договір на вищевказаний об'єкт відповідно до ст. 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" з відповідним органом охорони культурної спадщини та попереджено про відповідальність за ухилення від підписання охоронного договору або за порушення режиму використання пам'ятки.

01 листопада 2016 року відповідачем на адресу позивача направлено лист (вих. №0113/2720сп) такого ж змісту.

У листі Управління культури, національностей, релігій та охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації від 04.09.2016р. (вих. № 0113/2160сп) наголошено на необхідності Корпорації "MANAGEMENT INC." укласти охоронний договір на користування приміщеннями будівлі - пам'ятки та звернуто увагу на те, що згідно п.3 розділу Х Закону України "Про охорону культурної спадщини" об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам'яток історії та культури", визнаються пам'ятками відповідно до цього Закону. Таким чином, на будівлю, розташовану по вул. Тираспольській, 4 (колишній палац Каліо, споруджений у 1834 році за проектом архітектора Торічеллі Г.І.) розповсюджується статус пам'ятки.

Позивач вважає протиправними дії відповідача із зобов'язання Корпорації "MANAGEMENT INC." укласти охоронний договір на будівлю - пам'ятку, яка розташована по вул. Тираспольській, 4, м. Одеса, що зумовило звернення з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що обов'язок укладення охоронного договору випливає безпосередньо із факту набуття права власності на пам'ятку культурної спадщини, відтак, відповідач, діючи в межах виконання ним владних управлінських функцій, правомірно вимагав укладення такого договору від позивача, діючи у межах повноважень, на підставах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об'єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року №1805-III.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" пам'ятка культурної спадщини - об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України; нерухомий об'єкт культурної спадщини - об'єкт культурної спадщини, який не може бути перенесений на інше місце без втрати його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду та збереження своєї автентичності.

Згідно ст. 5 Закону України "Про охорону культурної спадщини" до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить: ведення Державного реєстру нерухомих пам'яток України, здійснення координації та контролю за паспортизацією нерухомих об'єктів культурної спадщини; подання Кабінету Міністрів України пропозицій про занесення об'єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України та про внесення змін до нього щодо пам'яток національного значення; занесення об'єктів культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України та внесення змін до нього щодо пам'яток місцевого значення; забезпечення публікації Державного реєстру нерухомих пам'яток України та внесення до нього змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» усі власники пам'яток, щойно виявлених об'єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об'єкти зобов'язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

За правилами п. 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам'ятки культурної спадщини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року №1768, такий охоронний договір власник пам'ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов'язаний укласти не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам'ятки чи її частини у власність або у користування.

Згідно із п.п. 1, 17 ч. 1 ст. 6 ЗУ від 08.06.2000 року №1805-III здійснення контролю за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини, а також укладення охоронних договорів на пам'ятки належить до повноважень, зокрема, органів охорони культурної спадщини обласних державних адміністрацій.

Аналіз наведених норм показав, що обов'язок узгодження режиму використання пам'ятки культурної спадщини у відповідному договорі з компетентним органом покладається на власника пам'ятки.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст.13 Закону України «Про охорону культурної спадщини» об'єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України за категоріями національного та місцевого значення пам'ятки. Порядок визначення категорій пам'яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Із занесенням до Реєстру на об'єкт культурної спадщини, на всі його складові елементи, що становлять предмет його охорони, поширюється правовий статус пам'ятки.

Судом першої інстанції встановлено та як не заперечується сторонами, на момент виникнення спірних правовідносин об'єкт нерухомості, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольська, 4, 1832 року спорудження, не включено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Разом з цим, згідно із п. 3 Розділу Х «Прикінцеві положення» Закону України від 08.06.2000 року №1805-III об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури», визнаються пам'ятками відповідно до цього Закону.

Такі ж правила визначає п. 4 Розділу Х «Прикінцеві положення» Закону України від 08.06.2000 року №1805-III із змінами, внесеними Законом України від 16.12.2004 року №2245-IV, згідно якого об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури республіканського чи місцевого значення відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури», до вирішення питання про їх включення (невключення) до Реєстру вважаються пам'ятками відповідно національного чи місцевого значення.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону УРСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури» від 13.07.1978 року №3600-IX (який діяв на час спорудження об'єкту, що перебуває у власності позивача) пам'ятки історії та культури, незалежно від того, в чиїй власності вони перебувають, підлягають державному облікові.

Відповідно до Закону СРСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури» державний облік пам'яток історії та культури здійснюється в порядку, який визначається Радою Міністрів СРСР.

Так, Постановою Ради Міністрів УРСР від 24.08.1963 року №970 затверджено список пам'ятників архітектури УРСР, поданий комісією, створеною у відповідності з постановою Ради Міністрів УРСР від 29.10.1962 року №1236 «Про впорядкування справи обліку, реєстрації та охорони історико-архітектурних пам'ятників УРСР».

Як вірно встановив суд першої інстанції, будівля, розташована за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольська, 4, 1832 року спорудження, та яка перебуває у власності позивача, занесена до Списку пам'ятників архітектури Української РСР, що перебувають під охороною держави згідно з пам'ятників, а також дана обставина не заперечується сторонами.

Зазначені обставини показали, що вказана будівля має статус пам'ятки в силу Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року №1805-III, в тому числі із змінами, внесеними Законом України від 16.12.2004 року №2245-IV.

Доводи апелянта щодо невнесення спірної будівлі до Реєстру нерухомих пам'яток України колегія суддів вважає безпідставними, оскільки така обставина не звільняє власника об'єкта (позивача) від обов'язку укласти охоронний договір згідно із ЗУ "Про охорону культурної спадщини" та Порядком №1768.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 09.09.2014 року по справі № 5011-48/950-2012, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки правовідносини з приводу яких виник спір у даній справі інші за своєю правовою природою ніж ті, які розглядалися судом у вищезазначеній справі № 5011-48/950-2012.

Так, у постанові Верховного Суду України від 09.09.2014 по справі №5011-48/950-2012 спір виник з приватизаційних правовідносин.

Предметом даної справи є правомірність дій Управління культури, охорони об'єктів культурної спадщини щодо зобов'язання укладання договору охорони культурної спадщини на будівлю по вул. Тираспольській, 4 в м. Одесі, яка має статус пам'ятки в силу Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року №1805-III до вирішення питання про її включення( не включення) до Реєстру.

За таких обставин, оскільки позивач є суб'єктом права власності пам'ятки архітектури, обов'язок щодо укладення охоронного договору з відповідним органом охорони культурної спадщини на цей об'єкт компанією не виконано, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги відповідача щодо укладення цього договору на об'єкт є законні та обґрунтовані, а отже доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, у зв'язку із чим позовні вимоги мають бути залишені без задоволення.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Корпорації "2705 MANAGEMENT ІNC."- залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2018 р.- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 15 червня 2018 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова