Справа № 201/3477/18
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/3477/18
Провадження №2-а/201/135/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Січевого Андрія Володимировича до Інспектора 3 роти 4 батальйону рядового поліції Кушнерука Максима Миколайовича про скасування постанови ЕАА №341043 від 29.03.2018р. у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Січевий А.В. 02.04.2018р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Інспектора 3 роти 4 батальйону рядового поліції Кушнерука М.М. про визнання дій інспектора УПП у м. Дніпрі незаконними та про скасування постанови ЕАА №341043 від 29.03.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. № 2-4). Позовні вимоги були уточнені заявою від 19.04.2018р. (а.с. № 13-15).

В обґрунтування позову з урахуванням уточнень зазначив, що 29.03.2018р. інспектором винесено оскаржувану постанову, відповідно до якої 29.03.2018р. позивач керуючи транспортним засобом «Daewo Lanos» в м. Дніпрі по пр. Героїв, 1Г рухався з неувімкненим ближнім світлом, в темну пору доби, чим порушив п. 19.1 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р. Спірною постановою позивача притягнуто до адмінвідповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач не погоджується з даною постановою, вважає, що вона винесена із порушенням вимог ст. 254 КУпАП, інспектором не з'ясовано належним чином всі обставини у справі. Зазначає, що він їхав із ввімкнутими протитуманними фарами. Тому просив позов задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2018р. суддею визначено суддю Ткаченко Н.В., яка ухвалою від 05.04.2017р. залишила позовну заяву без руху для усунення недоліків (а.с. № 8) та ухвалою від 10.05.2018р. відкрила провадження у справі у зв'язку з усуненням недоліків (а.с. № 19).

Представник департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі - Марченко А.О. (діє за довіреністю від 04.01.2018р. - а.с. № 29) 29.05.2018р. та 05.06.2018р. надіслав суду письмові заперечення на позов (а.с. № 22-25, 32-35), в яких зазначив, що 29.03.2018р., позивач керуючи транспортним засобом «Daewo Lanos» в м. Дніпрі по пр. Героїв, 1Г рухався з неувімкненим ближнім світлом, в темну пору доби, чим порушив п. 19.1 «а» Правил дорожнього руху.

Вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Водію було роз'яснено положення ст.ст. 307, 308 КУпАП, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст.ст. 287 - 289 КУпАП.

Враховуючи викладене, просив відмовити у позові.

З огляду на положення ч. 3 ст. 46 КАС України суддею не знайдено підстав для задоволення клопотання представника департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі - Марченко А.О. від 29.05.2018р. про залучення Управління поліції у м. Дніпрі в якості співвідповідача по цій справі (а.с. № 30).

Також відсутні підстави для задоволення клопотання представника департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі - Марченко А.О. від 29.05.2018р. про залишення позовної заяви Січевого А.В. без розгляду з підстав не сплати судового збору, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI «Про судовий збір» та згідно приписам Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015р. № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI «Про судовий збір», а вимоги про визнання дій інспектора неправомірними є похідними та взаємопов'язаними з вимогами про скасування постанови.

Крім того, відсутні підстави для задоволення клопотання представника департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі - Марченко А.О. від 29.05.2018р. про залишення позовної заяви Січевого А.В. без розгляду з підстав пропуску строку для подачі позовної заяви, оскільки позовна заява подана в межах десятиденного строку на оскарження, про що зазначено в ухвалі судді Ткаченко Н.В. про прийняття позовної заяви до розгляду і відкриття провадження від 10.05.2018р. (а.с. № 19).

Тому, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 257 КАС України спрощене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Категорія адміністративного позову Січевого А.В. підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п. 20, ч.1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, ст. 286 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В обґрунтування звернення з позовом до адміністративного суду позивач посилався на норми Кодексу адміністративного судочинства України. За приписами ч. 1, 3, 4 ст. 3 КАС України Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно зі ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

При розгляді справи встановлено, що 29.03.2018р. інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Дніпро 3 роти 4 батальйону рядовим поліції Кушнеруком М.М. було зафіксовано, що позивач керуючи транспортним засобом «Daewo Lanos» в м. Дніпрі по пр. Героїв, 1Г рухався з неувімкненим ближнім світлом, в темну пору доби, чим порушив п. 19.1 «а» Правил дорожнього руху України. Стосовно водія цього автомобіля Січевого А.В. складено постанову ЕАА № 341043 від 29.03.2018р. та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425 грн., вказану постанову ЕАА № 341043 від 29.03.2018р. по справі про адміністративне правопорушення відразу в той же день було вручено позивачу, як правопорушнику.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Для висновків вказаних в оскаржуваній постанові у особи, яка винесла постанову, були підстави. При розгляді справи були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, також посадовою особою було з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи. Постанова інспектора патрульної служби є законною та такою, що не підлягає скасуванню.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку). Статтею 268 Кодексу встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення. Зміст постанови, що оскаржується, відповідає і вимогам статті 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Слід зазначити, що з позовної заяви, обставини вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, зазначені в постанові, що оскаржується, відповідають дійсності, оскільки Січевий А.В. порушував вимоги пункту 19.1 «а» ПДР України і 29.03.2018р., керував транспортним засобом «Daewo Lanos» в м. Дніпрі по пр. Героїв, 1Г дійсно рухався з неувімкненим ближнім світлом, в темну пору доби, про що сам наголошує у позові.

За таких обставинах вважаю, що дії Інспектора патрульної поліції 3 роти 4 батальйону рядового поліції Кушнерука М.М. при розгляді справи про адміністративне правопорушення, правомірні, а постанову ЕАА № 341043 від 29.03.2018р. по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП слід вважати, як винесену правомірно, вона основана не на припущеннях і без порушень прав позивача, а тому вона не підлягає скасуванню.

Суддя критично ставиться до аргументів зазначених по тексту позовної заяви та наполягань позивача на тому, що він рухався із ввімкненими протитуманними фарами та посилань на те, що це дозволено правилами дорожнього руху оскільки згідно з п. 19.1 ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла і згідно примітки до цього пункту, лише в умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари, проте постанова винесена інспектором о 00 год. 16 хв., а саме в темну пору доби. Крім того, доводи позивача спростовуються вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджуються та зводяться до намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Між тим, порушень прав позивача інспектором поліції допущено не було.

Таким чином вважаю, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження, вони не ґрунтуються на законі, а тому в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

На підставі ст. 139 КАС України, враховуючи результат розгляду справи, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015р. № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, приходжу до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст. 255, 256, 258, 288, 289 КУпАП, п. 20, ч.1 ст. 4, ч. 12 ст.12, ст.ст. 46, 72-77, 139, 241-256, 257, ч. 4 ст. 286 КАС України, суддя,

ВИРІШИЛА:

В задоволенні позовних вимог Січевого Андрія Володимировича до Інспектора 3 роти 4 батальйону рядового поліції Кушнерука Максима Миколайовича про скасування постанови ЕАА №341043 від 29.03.2018р. у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.В. Ткаченко