Справа № 826/4924/16
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Кармазін О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року Справа № 826/4924/16

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Кривенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 березня 2018 року у справі:

за позовом: ОСОБА_4

до: Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів

фізичних осіб на ліквідацію публічного

акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції»,

третя особа,

яка не заявляє самостійні

вимоги на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про: визнання протиправною бездіяльності, скасування наказу

та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк «Національні Інвестиції» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі договору банківського рахунку фізичної особи від 15.09.2015 р. № 27904980/11/Т, поточний рахунок № НОМЕР_1;

- скасування наказу Уповноваженої особи Фонду від 13.11.2015 № 56/1-ОС в частині щодо визнання нікчемним правочину від 17.09.2015 р. щодо перерахування грошових коштів на рахунок позивача в сумі 205 000,00 грн. та щодо визнання нікчемним договору банківського рахунку фізичної особи ОСОБА_4 від 15.09.2015 р. № 27904980/11/Т;

- зобов'язання відповідача включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку фізичної особи від 15.09.2015 р. № 27904980/11/Т, поточний рахунок № НОМЕР_1 та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок позивача, якій необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за договором банківського рахунку від 15.09.2015 р. № 27904980/11/Т, поточний рахунок № НОМЕР_1, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах гарантованої суми вкладу 200 000,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 березня 2018 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що визнання банку проблемним є банківською таємницею в силу законодавчих приписів, яка не була і не могла бути їй відома при укладенні спірного договору банківського вкладу, що такий договір був укладений на загальних умовах, і доводи відповідача щодо його нікчемності не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не підтверджуються жодними доказами.

З цих та інших підстав апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, вважаючи, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзивах на апеляційну скаргу Уповноважена особа та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просять залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін та, зокрема зазначають, що гроші на рахунок позивача надійшли всупереч приписам постанови НБУ та умовам договору внаслідок дроблення суми коштів на рахунку іншого клієнта.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між позивачем і ПАТ «Банк «Національні інвестиції» було укладено договір банківського рахунку фізичної особи від 15.09.2015 р. № 27904980/11/Т.

На підставі та на виконання цього договору позивачу Банком було відкрито рахунок № НОМЕР_1.

Постановою правління НБУ від 15.09.2015 р. № 607/БТ ПАТ «Банк «Національні інвестиції» було віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності.

17.09.2015 р. на рахунок позивача № НОМЕР_1 в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» було перераховано кошти в сумі 205000,00 грн. з призначенням платежу «переказ коштів згідно договору безвідсоткової позики № 2 від 05.09.2015 р.».

На підставі постанови Правління НБУ від 17.09.2015 р. № 613 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.09.2015 р. було прийнято рішення № 172 про запровадження строком на три місяці з 18.09.2015 р. по 17.12.2015 р. тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» з делегуванням останній всіх повноважень, визначених ст.ст. 37- 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» було призначено ОСОБА_6.

Наказами Уповноваженої особи від 22.09.2015 р. №№ 30, 32 та від 19.10.2015 р. № 50 було створено комісію з перевірки документів, пов'язаних з укладанням банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних рахунків, в тому числі карткових) з вкладниками, а також обставини зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб для визначення підстав можливого обмеження уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснення банком на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплати коштів вкладників. Перевірку наказано провести за всіма банківськими рахунками, на яких обліковуються залишки грошових коштів вкладників - фізичних осіб, в тому числі щодо фактів безготівкового перерахування грошових коштів з поточних рахунків юридичних та фізичних осіб, відкритих у банку, на рахунки інших фізичних осіб у банку, призначення платежу яких свідчить про нетиповий, незвичний або заплутаний характер операцій - надання та повернення фінансової допомоги (позики), залучення на вклад іншої фізичної особи, перерахування коштів без визначення підстав перерахування, тощо, - якщо це призвело до збільшення загальної гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; проведення банківських операцій, в період застосування обмежень щодо певних категорій операцій відповідно до постанови Правління Національного банку України від 15.09.2015 № 607/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» до категорії проблемних» та запровадження особливого контролю за діяльністю банку.

За результатами зазначеної перевірки Комісією було виявлено наявність ознак нікчемності у ряді правочинів (в тому числі договорів), що були здійснені ПАТ «Банк «Національні інвестиції» і фізичними особами-клієнтами Банку в період з 18.09.2014 р. по 18.09.2015 р. включно, тобто, також в період дії постанови Правління НБУ від 15.09.2015 р. № 607/БТ.

Перелік таких правочинів наведено в додатках № 1, 2 до протоколів засідань Комісії від 05.11.2015 р. за № 1/4 та від 11.11.2015 р. за № 4.

З урахуванням висновків Комісії, оформлених у вигляді протоколів від 05.11.2015 р. № 1/4 та від 11.11.2015 р. № 4, Уповноважена особа Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Національні інвестиції» ОСОБА_6 наказом від 13.11.2015 р. № 56/1-ос «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)» визнав операції, правочини, договори, перелік яких наведено в додатку № 1, у тому числі правочин від 17.09.2015 р. щодо перерахування грошових коштів у сумі 205000,00 грн. на поточний рахунок позивача, нікчемними на підставі п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з 04.12.2015 р. було розпочато виплату коштів вкладникам ПАТ «Банк «Національні інвестиції» за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки).

На адресу позивача надійшов лист Уповноваженої особи Фонду ОСОБА_6 від 02.12.2015 № 4815/03 про визнання правочину від 17.09.2015 р. з перерахування грошових коштів за платіжним дорученням в сумі 205000,00 грн. на поточний рахунок позивача нікчемним з підстав, передбачених п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тобто у зв'язку зі здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Постановою Правління НБУ від 01.12.2015 р. № 853 було відкликано банківську ліцензію та вирішено питання про ліквідацію ПАТ «Банк «Національні інвестиції».

На підставі зазначеної постанови НБУ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 02.12.2015 р. № 214 «Про початок процедури ліквідації «Банк «Національні інвестиції» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПAT «Банк «Національні інвестиції» і призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку ОСОБА_6 строком на 2 роки з 03.12.2015 р. по 02.12.2017 р. включно.

Позивач, вважаючи протиправним визнання Уповноваженою особою нікчемним правочину з перерахування коштів на її рахунок, а також безпідставним і неправомірним невнесення її до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів по вкладам за рахунок Фонду, та до відповідного загального реєстру вкладників, звернулася до суду з даною позовною заявою.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договір банківського вкладу між позивачем і Банком був укладений у період визнання банку проблемним, що призвело до штучного збільшення зобов'язань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з виплати гарантованої суми відшкодування.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 4452-VI), Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. № 14 (далі - Положення № 14).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

У ч. 1-3, 5-6 ст. 27 Закону № 4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону № 4452-VI до повноважень Фонду або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі, з дня початку процедури ліквідації банку належать, зокрема, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів (внесення змін до нього) та здійснення заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

У ч. 1 і 2 ст. 28 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Пунктами 2, 4, 6 розділу IV Положення № 14 передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

У п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, а також звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку

Частинами 2, 3 статті 38 Закону № 4452-VI передбачено, що Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті..

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Отже, законодавством регламентовано вичерпний перелік правових підстав, наявність яких зумовлює нікчемність правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку та, як наслідок, виключає підстави для включення особи, яка має вклад у такому банку, до переліку осіб, що мають право на відшкодування коштів за їх вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

При цьому, однією з таких підстав є здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Разом з тим, судова колегія зазначає, що норма п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI є імперативною, обов'язкова до застосування Уповноваженою особою Фонду в разі виявлення закріплених в ній ознак не залежно від обізнаності вкладника (особи) щодо введення особливих умов у діяльність банку.

Таким чином, у разі застосування Уповноваженою особою саме такої норми суду слід перевірити факт укладання відповідного договору особи з банком та вчинення правочину з переказу коштів в період визнання Банку проблемним та збільшення у зв'язку з цим витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що договір банківського рахунку фізичної особи від 15.09.2015 р. № 27904980/11/Т, укладений між позивачем та ПАТ «Банк «Національні інвестиції», та правочин із зарахування 17.09.2015 р. на рахунок, відкритий позивачу у вказаному Банку на підставі зазначеного договору, було вчинено в період визнання даного Банку проблемним постановою НБУ від 15.09.2015 р. № 607/БТ.

Крім того, як було правильно встановлено судом першої інстанції, зазначеною постановою НБУ запроваджено обмеження діяльності банку, зокрема заборонено проведення будь-яких операцій за договорами, що збільшують гарантовану суму відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

При цьому, за правовими ознаками, закріпленими у ст. 2 Закону № 4452-VI, такі кошти на рахунку позивачу, відкритому за договором від 15.09.2015 р. № 27904980/11/Т, є її вкладом, відшкодування якого в разі застосування процедури виведення Банку з ринку, його наступної ліквідації мало б здійснюватися Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, що в контексті положень зазначеного Закону, Закону України «Про банки та банківську діяльність» і Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 р. № 2, надає підстави стверджувати, що укладання між банком і позивачем вищезазначеного договору та вчинення правочину із зарахування на її рахунок коштів призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, та порушення вимог ст.ст. 73, 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» і постанови НБУ від 15.09.2015 р. № 607/БТ.

Отже, в даному випадку у відповідача були достатні та необхідні правові підстави для визнання нікчемними договору банківського рахунку фізичної особи від 15.09.2015 р. № 27904980/11/Т, укладеного між позивачем і ПАТ «Банк «Національні інвестиції», та правочину від 17.09.2015 р. з перерахування грошових коштів на рахунок позивача в сумі 205 000,00 грн., що обумовлює правомірність прийнятого ним наказу від 13.11.2015 № 56/1-ОС в частині щодо позивача та правомірність не включення її до переліку вкладників зазначеного Банку, які мають право на відшкодування коштів по їх вкладам за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Доводи апелянта про те, що визнання банку проблемним є банківською таємницею в силу законодавчих приписів, яка не була і не могла бути їй відома при укладенні спірного договору банківського вкладу, що такий договір був укладений на загальних умовах, і доводи відповідача щодо його нікчемності не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не підтверджуються жодними доказами, апеляційний суд вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище.

Такими чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 березня 2018 року - без змін.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 березня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 13 червня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: