Справа № 686/9495/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/9495/18

Головуючий у 1-й інстанції: Салоїд Н.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

18 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2018 року (повний текст якого складено 22 травня 2018 року у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції в Хмельницькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

у травні 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до управління патрульної поліції в Хмельницькій області, Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову серії ВР № 231564 від 11.04.2018 у справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження по адміністративній справі відносно нього за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він правопорушення у якому його визнано винним не вчиняв і був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами справи, надати свої пояснення та скористатися юридичною допомогою адвоката, у зв'язку із чим оскаржувану постанову винесено без належного розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції при вирішенні даної судової справи проігноровано його доводи щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності та його прав як особи, яка притягнута до відповідальності.

18 червня 2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Департаменту патрульної поліції, в якому відповідач вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, розгляд справи провести за відсутності представника відповідача.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, 11 квітня 2018 року інспектором роти №3 БУПП у Хмельницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 231564, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Як вбачається зі змісту постанови, інспектором встановлено, що 11 квітня 2018 року о 09 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки ВАЗ-2107, державний номерний знак 67081ХМ проїжджаючи перехрестя вулиць Тернопільська-Молодіжна у м. Хмельницькому позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 "Напрямок руху по смугах" та здійснив рух прямо зі смуги, яка дозволяє рух лише ліворуч, внаслідок чого порушив п. 8.4 "ґ" ОСОБА_4 дорожнього руху України.

Не погоджуючись із даною постановою, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду доведено факт порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ОСОБА_4 дорожнього руху (далі - ПДР) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.п. "ґ" п. 8.4 ПДР інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних обєктів, територій, де діють спеціальні правила.

Дорожній знак 5.16 "Напрямки руху по смугах" показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно безпідставності притягнення його до адміністративної відповідальності, колегія суддів враховує наступне.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 11 квітня 2018 року вбачається, що проїжджаючи перехрестя вулиць Тернопільська-Молодіжна у м. Хмельницькому позивач не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 "Напрямок руху по смугах" та здійснив рух прямо зі смуги, яка дозволяє рух лише ліворуч, внаслідок чого порушив п. 8.4 "ґ" ОСОБА_4 дорожнього руху України.

З дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису № 1 слідує, що позивач, керуючи автомобілем проїжджає повз машину поліцейських в крайній лівій смузі, під'їжджає до перехрестя та ігноруючи вимогу знаку 5.16 "Напрямок руху по смугах" продовжує рух прямо, хоча мав право лише повернути ліворуч.

Також на відео № 2 зафіксовано як позивач спочатку вказав на те, що поїхавши з лівої слуги прямо він не створив перешкоди іншим учасникам руху, а потім повідомив, що він рухався по лівій смузі, оскільки не мав змоги перестроїти свій транспортний засіб у праву смугу, як того вимагають ПДР.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем в повній мірі доведена правомірність своїх дій, пов'язаних з винесенням постанови в справі про адміністративні правопорушення серії ВР № 231564 від 11.04.2018.

Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно порушення відповідачем порядку розгляду справи у зв'язку із не складанням відповідного протоколу та розглядом справи про адміністративне правопорушення з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також визначено, що постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

З урахуванням наведених вище правових норм, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта стосовно необхідності складання інспектором протоколу є безпідставними та такими, що ґрунтуються на помилковому застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Також за приписами ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Так, апелянт вказує на те, що йому не надали можливості ознайомитися із вказаними матеріалами, надати відповідні пояснення та скористатися юридичною допомогою адвоката.

Водночас, на відео № 2 чітко зафіксовано як інспектор роз'яснив позивачу його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також запитав чи будуть у нього письмові або усні пояснення по справі і позивач не виявив бажання надати письмові пояснення та не заявив будь-яких інших клопотань.

Зважаючи на належне роз'яснення позивачу його прав при винесенні оскаржуваної постанови, колегія суддів не вбачає будь-яких порушень у діях інспектора під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_2 не заявляв клопотань про необхідність ознайомитись з матеріалами справи або про бажання скористатися юридичною допомогою адвоката, а відтак вказані доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, в повній мірі підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, у зв'язку із чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення прийнята правомірно.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, в той час як доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 червня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6