Справа № 1170/2а-1411/11
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

12 червня 2018 року

справа №1170/2а-1411/11

адміністративне провадження №К/9901/2416/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2012 року у складі колегії суддів Сафронової С.В., Чепурнова Д.В., Поплавського В.Ю. у справі №1170/2а-1411/11 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

У квітні 2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі підприємець, платник податків, позивач у справі) звернувся до суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 жовтня 2010 року №/0, від 12 січня 2011 року №/1, від 06 квітня 2011 року №/2, з мотивів безпідставності їх прийняття.

19 липня 2011 року постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду, позов фізичної особи-підприємця задоволений, внаслідок чого визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення податкового органу від 13 жовтня 2010 року №/0, від 12 січня 2011 року №/1, від 06 квітня 2011 року №/2.

Ухвалюючи постанову суд першої інстанції висновувався на правомірності формування позивачем як платником податку на додану вартість даних податкової звітності та недоведеності податковим органом податкових правопорушень покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

04 жовтня 2012 року постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 липня 2011 року скасовано, у задоволені адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено, з огляду на недоведеність здійснення та підтвердження реальності господарських операцій з Приватним підприємством «Альтус».

08 вересня 2014 року позивачем подано касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Позивач доводить, що господарська операція здійснена ним з Приватним підприємством «Альтус» у лютому 2008 року, тобто до моменту визнання цього підприємства таким, що здійснює фіктивну діяльність.

Заперечення або відзив на касаційну скаргу від відповідача до Верховного Суду не надійшли, що не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій по суті.

23 жовтня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача та витребувано матеріали адміністративної справи №1170/2а-1411/11 з Кіровоградського окружного адміністративного суду.

11 липня 2017 року справа №1170/2а-1411/11 надійшла на адресу Вищого адміністративного суду України.

10 січня 2018 року справу №1170/2а-1411/11 передано до Верховного Суду, яким здійснюється розгляд касаційної скарги по суті.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, перебуває на податковому обліку податкового органу.

Податковим органом проведено невиїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства при нарахуванні податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість позивача по взаємовідносинах з Приватним підприємством "Альтус" за липень 2008 року, за результатами якої складено акт від 01 жовтня 2010 року №121/1710/НОМЕР_1.

Керівником податкового органу 13 жовтня 2010 року прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 згідно з підпунктом "б" підпункту 4.2.2. пункту 4.2 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", яким за порушення підпункту 7.2.6 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" позивачеві визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 9835 грн 16 коп. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 4917,58 грн на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 цього Закону.

Донарахування податку на додану вартість за липень 2008 року в сумі 9835,16 грн внаслідок формування податкового кредиту за взаємовідносинами з Приватним підприємством «Альтус», за висновками податкового органу, має місце внаслідок порушення сторонами угоди пункту 1 статті 203, пунктів 1, 2 статті 215, частини першої статті 216, статті 228 Цивільного кодексу України, із-за нікчемності правочинів, оскільки вони не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

За наслідками адміністративного апеляційного оскарження відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 12 січня 2011 року №/1, від 06 квітня 2011 року №/2 з підставами прийняття та предметами аналогічними первісному.

Вирішуючи спір суд апеляційної інстанції врахував доводи позивача про наявність на момент декларування у нього податкових накладних, виданих його контрагентом, на підтвердження факту придбання у лютому 2008 року будівельних матеріалів на загальну суму 59010, 96 грн, у тому числі податок на додану вартість 9 835,16 грн.

Долучені до матеріалів справи податкові та товарні накладні не відповідають встановленим вимогам до первинних документів, а саме в порушення частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-14, вони не утримують в собі посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відтак, є наявною невідповідність податкових накладних встановлених формі та змісту вимогам підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №165 від 30 травня 1997 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997року за №233/2037, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Відсутність підпису на первинних документах від імені контрагента позивача унеможливлює прийняття доводів заявника касаційної скарги про висновки щодо неприйнятності підпису керівника підприємства, оскільки прізвище особи, яка підписала документи (податкові та видаткові накладні), прізвище головного бухгалтера та касира на квитанціях до прибуткових касових ордерів відсутні.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про завищення податкового кредиту внаслідок формування його за податковими накладними, які не відповідають встановленим вимогам Закону України «Про податок на додану вартість». Завищення податкового кредиту обумовлює правомірність визначення грошового зобов'язання та застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням - рішенням.

Висновок суду апеляційної інстанції про нікчемність угод за ознакою нереального здійснення господарських операцій є неприйнятним, з огляду на перевищення компетенції податковим органом на визнання угод нікчемними, недійсними під час перевірки.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга позивача залишається без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2012 року у справі №1170/2а-1411/11 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер