Справа № 766/7726/18
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 р.м. ХерсонСправа № 766/7726/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Кукульник Я.В.,

за участю:

представника позивача - Фокіна А.А.,

представника відповідача - Федосєєва С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Херсонської міської ради до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати дії головного державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Федосєєва Сергія Миколайовича незаконними, та скасувати постанову про повернення виконавчого документа від 29 березня 2018 року стягувачу - Херсонській міській раді.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення вимог ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець не вживши всіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення суду за виконавчим листом №668/6608/15-ц по примусовому виселенню гр-ки ОСОБА_3 з приміщення АДРЕСА_1, неправомірно виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. При проведенні виконавчих дій, державним виконавцем не враховано ордер №90, згідно якого гр-ці ОСОБА_3 надано кімнату НОМЕР_1 А+Б+В та аналогічну відмітку в її громадянському паспорті про місце реєстрації. Не враховано також державним виконавцем наказ ВАТ "Херсонські комбайни" від 13 червня 2012 року № 6-о, згідно якому, спірному приміщенню надано статус житлової кімнати. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову про повернення виконавчого документа до суду.

24 травня 2018 року позовну заяву залишено без руху, встановлено строк для усунення її недоліків. Позивач усунув недоліки у встановлений судом строк.

05 червня 2018 року, судом прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 13 червня 2018 року.

Ухвалою від 13 червня 2018 року, замінено первинного відповідача на Суворовський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсон, залучено до участі в розгляді справи гр-ку ОСОБА_3, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та оголошено перерву до 14 червня 2018 року. Обов'язок щодо повідомлення третьої особи про дату, час і місце розгляду справи, покладено на відповідача.

У судове засідання, 14 червня 2018 року, сторони з'явилися. Відзив на позовну заяву не відповідачем не подавався.

У ході судового засідання, представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, оскільки постанова про повернення виконавчого документа від 29 березня 2018 року винесена в рамках діючого законодавства про виконавче провадження.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, так як не була повідомлена відповідачем про дату, час, і місце проведення судового засідання, належним чином, про що свідчить ненадання представником відповідача доказів до суду щодо належного повідомлення.

За таких обставин, з урахуванням скорочених строків розгляду справи, суд розглядає справу за фактичною явкою учасників справи, що не заперечувалося представниками сторін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, проаналізувавши норми діючого законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIІІ (далі - Закон № 1404), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.5 Закону № 1404, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна (ч. 1 ст. 24 Закону №1404).

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення, між іншим за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч.1 ст.3, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404).

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону № 1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Судом встановлено, що 02 грудня 2016 року, на підставі виконавчого листа №668/6608/15-ц, виданого Суворовським районним судом м. Херсона за рішенням апеляційного суду Херсонської області, за заявою позивача, головним державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Федосєєвим Сергієм Миколайовичем (далі - державний виконавець) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 2513/2. Згідно вказаного виконавчого документа, відповідач має усунути перешкоди у здійсненні права розпорядження комунальним майном, шляхом виселення гр-ки ОСОБА_3 із зайнятого приміщення АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 66 Закону № 1404, державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника.

Учасників виконавчого провадження повідомлено належним чином про заплановані виконавчі дії по примусовому виселенню гр-ки ОСОБА_3, що підтверджується листом №12957 від 20 березня 2018 року та актом від 29 березня 2018 року, який свідчить про присутність боржника та стягувача при проведенні виконавчих дій.

Примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове виселення (ч.ч. 3, 8 ст. 66 Закону № 1404).

Пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що Акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

Листом від 20 березня 2018 року, позивача проінформовано про заплановане на 29 березня 2018 року проведення виконавчих дій по виселенню гр-ки ОСОБА_3

За результатами виходу на місце проведення виконавчих дій, 29 березня 2018 року державним виконавцем складено акт, в якому вказано на неможливість виконання рішення суду, так як не вдалося виявити приміщення "В" в квартирі АДРЕСА_1 Приміщення за вказаною адресою не відображено ані в технічному паспорті на квартиру, ані на технічному плані гуртожитку. Акт підписано державним виконавцем, представником стягувача та присутнім понятим. Боржник - гр-ка ОСОБА_3 - відмовився від підписання акта, про що свідчить відповідна відмітка, проставлена виконавцем напроти прізвища боржника.

Того ж дня, на підставі наведеного акта, відповідачем складено постанову № 14334 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Суд зазначає, що підписавши акт від 29 березня 2018 року без заперечень, представник Херсонської міської ради (стягувач) погодився зі змістом акта та тим самим підтвердив неможливість виконання судового рішення та відсутність необхідності в подальшому проведенні будь-яких виконавчих дій.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону № 1404, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Враховуючи викладене, суд вважає, що державним виконавцем вжито всіх необхідних та можливих заходів щодо примусового виконання рішення суду. При цьому, судом не вбачається порушень вимог Закону "Про виконавче провадження" при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки дії відповідача не суперечать вимогам цього Закону та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Суд вважає безпідставними посилання позивача на ордер № 90 від 25 травня 2012 року, відповідний запис в паспорті про місце реєстрації гр-ки ОСОБА_3 та наказ ВАТ "Херсонські комбайни" від 13 червня 2012 року № 6-о, які видано ліквідатором ВАТ "Херсонські комбайни" Востокіним І.С., як на належний доказ реального місцезнаходження приміщення НОМЕР_1 оскільки рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29 січня 2016 року, залишеного в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 червня 2016 року, чітко визначено, що ліквідатор не міг розпоряджатися площею у гуртожитку та видавати ордер на заселення в даний гуртожиток, а тому і приймати відповідний наказ.

Більше того, суд зазначає, що судом апеляційної інстанції у рішенні від 29 січня 2016 року, встановлено, що згідно витягу з протоколу № 8 засідання міської громадської комісії з житлових питань від 12 серпня 2014 року, рішенням комісії було переведено нежитлові приміщення у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, в житлові. Відносно кімнати НОМЕР_1 на яку гр-ці ОСОБА_3 видано ордер, такого рішення не прийнято.

З інформації комунального підприємства "Херсонське бюро технічної інвентаризації" також не вбачається, що спірне приміщення є саме приміщення кімнати НОМЕР_1 (лист №386 від 05 травня 2015 року).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Належними та допустимими доказами позивачем не доведено незаконність дій державного виконавця щодо винесення постанови від 29 березня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

На думку суду, належним способом захисту прав та інтересів позивача є не виселення ОСОБА_3 з зайнятого приміщення, а витребування майна, яке належить позивачу із незаконного користування.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати по справі не відшкодовуються.

Таким чином, керуючись ст.ст. 241-246, 287 КАС України суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 1

0-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 18 червня 2018 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 11.5