Справа № 522/7741/18
Суддя: Абухін Р. Д.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/7741/18
Номер провадження 2-а/522/1100/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Фуцур Н.В.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної-архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд:

- скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 122 від 22.03.2018 року Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області;

- скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 123 від 22.03.2018 року Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області;

- скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 124 від 22.03.2018 року Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області;

- закрити справи про адміністративні правопорушення.

Позов обґрунтовує тим, що оскаржувані постанови прийняті без встановлення будь-яких фактів та/або порушень позивачем порядку та правил, таким, що ґрунтується на дійсних обставинах справи, відображає лише субєктивну думку членів Комісії, а отже є протиправними та вважає, що справи про адміністративні правопорушення підлягають закриттю у звязку із відсутністю складу правопорушення.

Сторони по справі до судового засідання не зявились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляду справи за його відсутності та відсутності позивача.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

В ч. 1 ст. 5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено, що позивач по справі є власником №2 по вул. Мала Арнаутська, 57 в м. Одесі на підставі договору дарування від 17.06.2016р. та квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №730.

Звертаючись до суду із позовом, позивач зазначає, що квартири знаходились в занедбаному стані і потребували проведення поточного ремонту, який там періодично проводився.

12.04.2018р. за адресою позивачем було отримано:

- акт перевірки від 12.03.2018р.;

- протокол про адміністративне правопорушення від 12.03.2018р.;

-припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 12.03.2018р..

17.04.2018 року позивачем було отримано постанову № 122 по справі про адміністративне правопорушення від 22.03.2018 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000 грн.; № 123 по справі про адміністративне правопорушення від 22.03.2018 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 13 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.; № 124 по справі про адміністративне правопорушення від 22.03.2018 року, якою позивача визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.12 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн..

З наведених постанов вбачається, що 12.03.2018р. відповідачем було проведено позапланову перевірку щодо дотримання вимог містобудівного законодавства під час виконання ним будівельних робіт з реконструкції квартир №2, №4 за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 57.

Статтею 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтями 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 244-6 КУпАП до компетенції відповідача віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, повязані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Частиною 7 ст. 96 КУпАП передбачено накладання штрафу від двох до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на правопорушників за виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання, вчинене щодо обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів із значними наслідками .

Частиною 12 ст. 96 КУпАП передбачено накладання штрафу від пятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на правопорушників за незабезпечення замовником здійснення авторського нагляду, якщо такий нагляд є обовязковим згідно з вимогами законодавства.

Частиною 13 ст. 96 КУпАП передбачено накладання штрафу від пятисот до тисячі неоподатковуваних, мінімумів доходів громадян на правопорушника за незабезпечення замовником здійснення технічного нагляду, якщо такий нагляд є обовязковим згідно з вимогами законодавства.

Відповідач перед прийняттям оскаржених постанов, відповідно до установленого нормами законодавства порядку, мав упевнитися в тому, що у справі про адміністративне правопорушення, яка ним розглядалася мали місце подія і склад адміністративних правопорушень, які передбачені ч.7 ст. 96, ч. 12 ст. 96, ч. 13 ст. 96 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, іншими документами.

Аналогічні положення фактично містить п.17 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю за тим виключенням, що факт правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановлюється органом державного архітектурно - будівельного контролю за результатом проведених перевірок, що підтверджується крім протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності підтверджується також актом перевірки і приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Як вбачається з тексту постанов №122, 123, 124 по справі про адміністративне правопорушення від 22.03.2018р. єдиними доказами вчинення позивачем адміністративних правопорушень були акт перевірки від 12.03.2018р., протокол про адміністративне правопорушення від 12.03.2018р. та припис від 12.03.2018р. Вказане підтверджується самими протоколами про адміністративні правопорушення від 12.03.2018р. та актом від 12.03.2018р., згідно яких будь - яких інших доказів, які свідчать про вчинення позивачем адміністративних правопорушень під час проведення позапланової перевірки крім самих цих документів зібрано не було, адже вони не були додані до цих протоколів під час їх передачі для розгляду справи про адміністративне правопорушення і під час самого розгляду будь які інші докази відповідачем не досліджувалися та до уваги ним не приймалися, адже вони не зазначені в оскаржених по цій справі постановах.

На підтвердження вказаного переконливо свідчить і те, що під час прийняття оскаржуваних постанов відповідач будь-яких пояснень осіб, які були присутні при розгляді справи не заслухував. З наведеного вбачається, що розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснювався за відсутності позивача та відсутності пояснень позивача з питань, які вказані в оскаржуваних постановах, як факти, що нібито підтверджують наявність у діях позивача складу адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.7 ст. 96, ч. 12 ст. 96, ч. 13 ст. 96 КУпАП.

З оскаржених постанов по справі про адміністративне правопорушення від 22.03.2018р. №122, 123, 124 також вбачається, що як винесення відповідачем цих постанов, так і складання ним приписів від 12.03.2018р., акту від 12.03.2018р. і протоколів по справі про адміністративне правопорушення від 12.03.2018р. відбулося за результатом здійснення ним державного архітектурно - будівельного контролю у вигляді позапланової перевірки позивача.

А отже правомірність оскаржених по цій справі постанов відповідача зокрема залежить від законності проведеної відповідачем позапланової перевірки позивача, тому що були прийняті ним в результаті її проведення і тільки ця перевірка є джерелом одержання таких доказів і визначає їх допустимість, належність та достовірність.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 41 вказаного Закону, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до обєктів, що підлягають обов'язковому обстеженню.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Із п.1 ч. 4 ст. 41 Закону кореспондується пп. 1 п. 11 Порядку, в якому визначено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право безперешкодного доступу на місце будівництва об'єкта та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню.

Пунктом 9 вказаного Порядку встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва, з аналізу якого слідує, що посадові особи відповідача вправі приступити до проведення позапланової перевірки лише у разі пред'явлення направлення для проведення позапланової перевірки із наданням її копії позивачу, при цьому, така перевірка повинна здійснюватись у присутності позивача.

А у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, щодо якого неможливо встановити суб'єкта містобудування, який будує чи збудував такий об'єкт, перевірка проводиться із залученням представників органів місцевого самоврядування та органів внутрішніх справ. Документи, оформлені за результатами такої перевірки, надсилаються до відповідного органу внутрішніх справ для встановлення особи суб'єкта містобудування.

Вказаній нормі кореспондує п. 14 Порядку згідно якого суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов'язаний допускати посадових осіб інспекції до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення від 12.03.2018р., акту перевірки від 12.03.2018р. та приписів від 12.03.2018р. вбачається, що головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_3 було проведено позапланову перевірку дотримання вимог чинного містобудівного законодавства за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 57 кв. кв.№2, 4. Також згідно вказаних документів вбачається, що перевірка проводилась в присутності позивача, а ще в протоколах зазначено, що позивач нібито від пояснень та підпису відмовився, припис було направлено позивачу поштою.

Суд звертає увагу також на той факт, що на момент проведення перевірки позивач по справі вже не являвся власником квартири, що підтверджується копією договору купівлі-подажу від 07.03.2018 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_4, наявною в матеріалах справи, що також свідчить про неможливість проведення перевірки в присутності позивача.

Крім того, в матеріалах справи наявна постанова № 207 по справі про адміністратвине правопорушення від 10.05.2018 року, якої ОСОБА_4 притягнуто до адміністратвиної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст 188-42 КУпАП, а аме: недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на обєкти будівництва під час здійснення ними державного архітектурно-будівельного контролю за алресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 57, кв. 2,4, що також підтверджує той факт, що позивач не є власником об'єкту нерухомого майна, на якому проведено реконструкцію.

22.03.2018р. відповідачем відносно ОСОБА_1 розглядалось 3справи про адміністративні правопорушення, за результатами яких відповідачем було прийнято:

- постанову про адміністративне правопорушення № 122 від 22.03.2018 року Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області;

- постанову про адміністративне правопорушення № 123 від 22.03.2018 року Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області;

- постанову про адміністративне правопорушення № 124 від 22.03.2018 року Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.

Так, наведені вище постанови винесені в порушення ст. 36 КУпАП якої передбачено, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Так, відповідачем 22.03.2018р. розглядачи відносно позивача 3 справи про адміністративні правопорушення було порушено ст. 36 КУпАП України.

Відповідач, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення прийняв оскаржені по цій справі постанови, якими визнав позивача винним у скоєнні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.7 ст. 96, ч. 12 ст. 96, ч. 13 ст. 96 КУпАП без жодних належних доказів в підтвердження таких правопорушень.

Наведене спростовує твердження відповідача про наявність у діях позивача складу адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч,7 ст. 96, ч. 12 ст. 96, ч. 13 ст. 96 КУпАП, оскільки докази на підтвердження вказаних обставин відповідачем не збирались, складені акт перевірки, припис та протоколи прийняті з порушенням п.п.9, 11, 12, 13, 16, 17 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, а оскаржувані постанови, в свою чергу прийняті з порушенням ст. 36 КУпАП.

Отже, як наслідок викладене свідчить про відсутність складу та події адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.7 ст. 96, ч. 12 ст. 96, ч. 13 ст. 96 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 16, 63 Конституції України, ст.ст. 2,-14, 19-20, 22, 72-77, 118, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 286, 294 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту державної-архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанов,- задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 122 від 22.03.2018 року Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 123 від 22.03.2018 року Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 124 від 22.03.2018 року Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.

Закрити справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 14.06.2018 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

12.06.18