Справа № 163/505/18
Суддя: Гайдук А. Л.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/505/18
Провадження № 2-а/163/45/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2018 року м. Любомль

Любомльський районний суд Волинської області у складі головуючої - судді Гайдук А.Л., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил №0633/20500/18 від 21.02.2018 року, -

в с т а н о в и в :

В березні 2018 року ОСОБА_1В звернувся в суд з зазначеним позовом, у якому просив визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №0633/20500/18 від 21.02.2018 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що оскаржуваною постановою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.481 МК України, за несвоєчасне вивезення тимчасово ввезених товарів та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень.

Вважає, що така постанова відповідачем винесена на неперевірених та не відповідаючих дійсності фактах, а також з порушеннями вимог митного законодавства під час складання протоколу про порушення митних правил. Зокрема, відсутність у протоколі його підпису свідчить про не розяснення йому прав, передбачених ст.498 МК України, в тому числі права на захист. Митним органом не зясовано хто з посадових осіб підприємства є відповідальним за несвоєчасне вивезення тимчасово ввезених товарів, а сама постанова винесена відносно нього, як фізичної особи, а не посадової особи директора підприємства. Складений протокол та винесена постанова містять між собою суперечності щодо дати подання декларантом митної декларації, а саме у першому випадку зазначено дату «04.01.2018 року», в другому «04.02.2018 року», тому, яка з них є правильною і чи така подія взагалі відбувалась і на якій правовій підставі невідомо, оскільки даний декларант митницею не допитаний. Відповідачем не враховано, що митна декларація не могла бути предявлена у 2018 році, так як її митне оформлення здійснене 01.04.2016 року та у ній зазначено про дозвіл тимчасового ввезення товару до 31.03.2017 року, однак не вказано, що відповідальним за такий термін ввезення є саме він, як директор підприємства.

Не погоджуючись із заявленим позовом, представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому, заперечуючи доводи ОСОБА_1, вказав, що протокол про порушення митних правил останній отримав особисто, про що засвідчив власноручним підписом, при цьому дав особисті пояснення, у яких вказав на причини неможливості виконання умов тимчасового вивезення. При складанні протоколу позивачу було розяснено передбачені ч.4 ст.494, ст.498 МК України права, що доводиться його підписом на протоколі, однак жодних клопотань про його бажання мати захисника він не заявляв. Оскільки на розгляд справи позивач не прибув та будь-яких клопотань не подав, оскаржувану постанову було винесено у його відсутності. Вважає неправдивою інформацію позивача про зазначення у протоколі дати подання митної декларації «04.01.2018 року», оскільки у протоколі вказано саме «01.04.2016 року», а в постанові допущено механічну помилку. Також не вбачає необхідності у допиті декларанта, так як нею при декларуванні товару виконані усі необхідні дії. З огляду на положення п.43 ст.4, ч.2 ст.459 МК України, вказав, що позивач, будучи директором підприємства, є належним субєктом адміністративної відповідальності у даній справі. По суті притягнення позивача до відповідальності вказав на неподання останнім під час провадження справи жодних документів, які б вказували на поважність порушення строків тимчасово ввезеного товару. З наведених підстав вважає, що посадова особа Волинської митниці ДФС при винесенні оскаржуваної постанови діяла у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством України, тому у задоволенні позову просив відмовити повністю.

В судове засідання сторони не зявились.

Позивач подав в канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог, які просив задовольнити.

Представник відповідача також подав в канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі та вказав на невизнання заявленого позову, у задоволенні якого просив відмовити.

За викладених обставин, у відповідності до ч.9 ст. 205, ч.4 ст. 229 КАС України, суд провів розгляд справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Аналізом зібраних у справі доказів судом встановлені наступні фактичні обставини.

08 лютого 2018 року старшим державним інспектором митного поста «Ковель» Волинської митниці ДФС ОСОБА_2 складено протокол про порушення митних правил №0633/20500/18 відносно директора ТзОВ «БІО-ФУДЗ» - ОСОБА_1 за ознаками ч.3 ст.481 МК України з якого встановлено таке.

01 квітня 2016 року декларантом ПП «ВІТЕС» ОСОБА_3 було подано митну декларацію типу «ІМ 31 DE» №205060001/2016/001937 для здійснення митного контролю та митного оформлення товару «контейнери пластмасові з кришкою, прямокутної форми, бувші у користуванні», вагою 1320 кг., вартістю 1100 EUR, який слідував з компанії «Неrbаr Sp z.o.o.», (Warszawa, ul. Piekna, 24/26A/1 ok.l. POLSKA) в адресу ТзОВ «БІО-ФУДЗ» (м. Київ, вул. Зоологічна, 4В/139, Україна).

Вказаний товар було ввезено на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС 01.04.2016 року автомобілем з р.н.з. АС7887АО/АС7397ХХ, в митному режимі «тимчасове ввезення» відповідно до ст. 106 МК України та підлягав вивезенню за межі митної території України у строк до 31.12.2017 року, однак цього обовязку відповідальною особою, якою є директор ТзОВ «БІО-ФУДЗ» ОСОБА_1, не виконано, що було виявлено на митному посту «Ковель» 08.02.2018 року, тим самим перевищено строк тимчасового ввезення товару на митну територію України більше ніж на 10 діб.

Судом встановлено, що вказаний протокол про ПМП складався інспектором митниці у присутності ОСОБА_1, який з його змістом ознайомився без зауважень, вказавши, що порушення він вчинив несвідомо, вимушено та, окрім цього, у своїх письмових поясненнях, як на причину не вивезення товару у термін до 31.12.2017 року та невиконання умов тимчасового ввезення, вказав на тимчасову відмову покупця від товару «березового соку», який мав доставлятись у цих контейнерах. Одночасно просив продовжити цей режим «тимчасового ввезення», зобовязавшись в подальшому виконати його умови.

Аналіз змісту протоколу про ПМП підтверджує факт ознайомлення позивача з його процесуальними правами, передбаченими ч.4 ст.494, ст.498 МК України, про що свідчить його особистий підпис на сторінці протоколу, де викладений зміст зазначених норм МК України.

Доказів того, що позивач клопотав перед посадовою особою митного органу про залучення до участі в справі захисника, у справі немає та таких доказів позивач суду не надав, а відтак підстав вважати порушеними його права, в тому числі право на захист, у суду немає.

Крім цього, у протоколі про ПМП позивач своїм власноручним підписом підтвердив факт отримання ним примірника даного протоколу, а також ознайомлення з часом, датою та місцем розгляду справи про порушення митних правил за складеним відносно нього протоколом з 10:00 год. до 12:00 год. 21 лютого 2018 року за місцем знаходження Волинської митниці ДФС, за адресою: Волинська область, Любомльський район, с.Римачі.

У вказану дату позивач на розгляд справи не зявився, тому відповідач, з дотриманням вимог ст.526 МК України, виніс оскаржувану постанову, якою позивача визнав винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.481 МК України, яка за фабулою щодо обставин правопорушення, є аналогічною тій, що викладена у протоколі про ПМП. На позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

З оскаржуваної постанови дійсно вбачається, що дата подання декларантом ОСОБА_3 митної декларації №205060001/2016/001937 до митного контролю та митного оформлення - «04.02.2018 року», та дата ввезення товару на митну територію України - «04.01.2018 року», не відповідають датам щодо цих обставин, наведених у протоколі про ПМП «01.04.2016 року», однак, виходячи з аналізу змісту повного тексту оскаржуваної постанови та долучених до справи письмових доказів, таку невідповідність суд вважає виключно механічною помилкою, яка не може впливати на кваліфікацію виявленого діяння та суть прийнятого рішення.

Відповідно до ст.103 МК України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно ч.1 ст.108 МК України, строк тимчасового ввезення товарів встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.

Стаття 111 МК України визначає, що іноземні товари, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, зберігають статус іноземних товарів.

Митною декларацією №205060001/2016/001937 стверджено, що строк перебування на митній території України ввезеного в режимі «тимчасового ввезення» товару «контейнери пластмасові з кришкою, прямокутної форми, бувші у користуванні» визначено до 31.12.2017 року.

До цього ж терміну (31.12.2017 року) діяв контракт №Н-2016-03 (тара возвратная), укладений 30.03.2016 року між компанією ТзОВ «БІО-ФУДЗ» (замовник) та «Негbаг Sp z.o.o.» (виконавець), предметом якого були вищевказані контейнери, які після завантаження експортною продукцією (соку березового) повинні були бути доставлені виконавцю або вантажоодержувачу, який вказується додатково.

Посадовою особою Волинської митниці ДФС 08.02.2018 року виявлено факт не вивезення тимчасово ввезеного вищевказаного товару.

У відповідності до вимог ч.3 ст.108 МК України заяви про продовження режиму тимчасового ввезення митному органу ТзОВ «БІО-ФУДЗ» не подавало.

Частиною 3 статті 481 МК України встановлено, що перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, встановлені у справі обставини свідчать, що строк тимчасового ввезення на територію України, а саме в адресу ТзОВ «БІО-ФУДЗ»,товару «контейнери пластмасові з кришкою, прямокутної форми, бувші у користуванні», закінчився 31.12.2017 року, а тому перевищив перебування даного товару в Україні більше як на 10 діб, що в повному обсязі охоплюється обєктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 МК України.

Зміст позовної заяви та наявні у справі про порушення митних правил докази вказують, що факт своєчасного не вивезення даного товару за межі території України не оспорюється й самим позивачем.

Разом з цим позивач заперечує свою причетність до виявленого правопорушення, мотивуючи тим, що він не є відповідальною особою за дотримання митного режиму, на умовах якого був ввезений товар на територію України.

З даного приводу суд зазначає, що митна декларація №205060001/2016/001937 дійсно не визначає особу, яка відповідальна за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, однак ні Форма митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа МД-2, ні Положення про митні декларації, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 450 "Питання, пов'язані із застосуванням митних декларацій", а також вимоги статті 258 МК України, не передбачають відповідної графи та необхідності зазначення у митній декларації інформації про таку особу.

В силу статті 266 МК України, яка регламентує обовязки, права та відповідальність декларанта та уповноваженої особи, зазначений у митній декларації №205060001/2016/001937 декларант ОСОБА_3 (приватне підприємство «ВІТЕС») не є відповідальною особою за дотримання митного режиму «тимчасового ввезення» задекларованого нею товару, оскільки вона несе відповідальність виключно за задекларовані нею відомості в розумінні ст.257 МК України.

Згідно ч.2 ст.459 МК України, суб'єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Відповідно до п.43 ст.4 МК України, посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов'язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

Обліковою карткою субєкта ЗЕД підтверджується, що позивач ОСОБА_1 є керівником та водночас головним бухгалтером ТзОВ «БІО-ФУДЗ», а відтак, з огляду на викладені норми МК України, відповідає за дотримання цим товариством митного законодавства України та взяті товариством зобовязання, в тому числі щодо митного режиму «тимчасового ввезення», ввезеного на адресу товариства товару, та є в даному випадку належним субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 МК України.

Також судом встановлено, що оскаржувана постанова, зокрема її мотивувальна частина, містить вказівку про вчинення правопорушення ОСОБА_1, саме як директором ТзОВ «БІО-ФУДЗ», тому доводи останнього у позовній заяві про винесення постанови відносно нього, як фізичної особи, є виключно надуманими.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз досліджених у справі доказів свідчить, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається, як на підставу позову, натомість такі його доводи знайшли своє обєктивне спростування наданими відповідачем копіями матеріалів справи про порушення митних правил №0633/20500/18.

В той же час, відповідачем доведено, що протокол про порушення митних правил №0633/20500/18 за ч.3 ст.481 МК України стосовно ОСОБА_1 складено з дотриманням встановленого порядку, зібрані у справі про порушення митних правил докази відповідають вимогам ст.495 МК України та свідчать про винність останнього у вчиненні вказаного порушення митних правил, а відтак, - і законність оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених ОСОБА_1 вимог та необхідність відмови у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 90, ч.9 ст. 205, ст.ст. 242-246, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил №0633/20500/18 від 21.02.2018 року- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Імя позивача ОСОБА_1; місце проживання: 40019, м. Суми, вул. Іподромна, 17; РНОКПП НОМЕР_1.

Найменування відповідача Волинська митниця ДФС; місце знаходження: 44350, Любомльський район, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13; .

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук