Справа № 278/822/18
Суддя: Зубчук І. В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/822/18
Провадження №2-а/278/17/18
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

з участю секретаря судового засідання Лабенської Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Житомирі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_2 про визнання дій працівника поліції протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_2 про визнання дій працівника поліції протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно з постановою у справі про адміністративне правопорушення серії НК №171616 від 22 березня 2018 року, що він 22 березня 2018 року о 17 годині 30 хвилин, на підїзній дорозі до м.Житомира поза межами населеного пункту, керував транспортним засобом ГАЗ 22154, номерний знак НОМЕР_1, без увімкненого ближнього світла фар та денних хорових вогнів, чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху України, і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, в наслідок чого відносно нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Позивач вважає вказану постанову незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки його дії, а саме керування транспортним засобом поза населеного пункту без увімкненого ближнього світла фар, підпадають під кваліфікацію ст.125 КУпАП, а тому притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП є неправомірним.

Позивача позовні вимоги просив задовольнити з підстав зазначених в ньому, оскільки інспектором ДПП не було з'ясовано всіх обставин події.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Відзиву на позов не надав.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожний має право оскаржити у суді неправомірні рішення, дії або бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст. 55 Конституції України).

Судом встановлено, що 22 березня 2018 року інспектором ГУНП в Житомирській області капітаном поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №171616, відповідно до якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень, за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно постанови встановлено, що 22 березня 2018 року 17 годині 30 хвилин, на підїзній дорозі до м.Житомира поза межами населеного пункту, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 22154, номерний знак НОМЕР_1, без увімкненого ближнього світла фар та денних хорових вогнів, чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху України (а.с.3).

Позивач оскаржує прийняте відповідачем рішення з двох підстав: відсутність події правопорушення та порушення процедури притягнення до відповідальності.

Закон (ст.122 ч.2 КУпАП) передбачає відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. П.9.8 ПДР України зобов'язує водіїв з 01.10 по 01.05 під час руху за межами населених пунктів користуватись денними ходовими вогнями, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнім світлом фар.

Позивач, не погодившись із вищевказаним рішенням посадової особи субєкта владних повноважень, вважаючи його незаконним, звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, статті 124-1 - 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

За визначенням, наведеним у статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями частини 1 статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем не надано відзиву на позов та будь-яких доказів, які б доводили правомірність дій, постанови.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, які притягаються до відповідальності.

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

З урахуванням зазначених вище обставин, суд приходить до висновку щодо неправомірності дій відповідача під час складання оскаржуваної постанови та про необхідність скасувати постанову сері НК №171616 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень та закрити справу.

Відповідно до ст. 88 КУпАП та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 23.01.2015 року «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом про судовий збір. Тому судовий збір необхідно віднести за рахунок держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 5-8, 9, 73, 77, 162, 242, 243, 245, 250, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову серії НК №171616 від 22 березня 2018 року інспектора ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 425 гривень, визнати протиправною та скасувати.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, що передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І. В. Зубчук