Справа № 0306/3871/2012
Суддя: Бойчук П. Ю.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 0306/3871/2012
Провадження № 2-адр/159/1/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю:

секретаря судового засідання Гусар Т.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови в адміністративній справі, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про ухвалення додаткової постанови в справі № 0306/3871/12 за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради ОСОБА_2, виконавчого комітету Ковельської міської ради, Комунального підприємства "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації", Ковельського міського голови ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування рішення, якою стягнути з місцевого бюджету, понесені судові витрати в сумі 5700,00 грн.

Заява обґрунтованим тим, що 12.11.2012 року Ковельським міськрайонним судом, як адміністративним судом, постановлено постанову у справі за вказаним адміністративним позовом, якою визнано протиправними дії начальника відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради ОСОБА_2 щодо рекомендації виконавцю проекту рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради "Про оформлення права власності на житлові будинки, кооперативні квартири, гаражі, будівлі та споруди", який подавався на розгляд на черговому засіданні виконавчого комітету Ковельської міської ради, що відбулося 14 червня 2012 року, не вносити в даний проект питання про оформлення права власності на господарську споруду по вул. Незалежності, 166-г в м. Ковелі за ОСОБА_1; визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 308 від 09 серпня 2012 року "Про відмову в оформленні права власності" щодо відмови в оформленні права власності за ОСОБА_1 на господарську споруду по вул. Незалежності, 166-г в м. Ковелі.

Вказана постанова набрала законної сили 24.06.2015 року відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду, якою постанову Ковельського міськрайонного суду від 12.11.2012 року залишено без змін.

ОСОБА_1 вказує, що за період розгляду вищевказаної справи, ним було понесено судові витрати на правову допомогу в сумі 5700 грн.

Таким чином, посилаючись на вимоги ст. 94 КАС України, заявник просив суд постановити додаткову постанову, якою стягнути з місцевого бюджету понесені судові витрати в сумі 5700,00 грн.

13.06.2018 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про уточнення вимог. Згідно поданої заяви, позивач вказує, що постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.04.2018 року, постанову Ковельського міськрайонного суду від 12.11.2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2015 року у даній справі скасовано в частині визнання протиправними дій начальника відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Ковельської міської ради ОСОБА_2 В іншій частині постанову Ковельського міськрайонного суду від 12.11.2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2015 року у вказаній справі залишено без змін.

Таким чином, позивач вважає, що його права були порушенні саме рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради, а тому просив суд ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати, повязані з оплатою допомоги адвоката (на правову допомогу) з відповідача, а саме - з місцевого бюджету органу місцевого самоврядування виконавчого комітету Ковельської міської ради у розмірі 5700,00 грн. На підтвердження зазначених вимог надав засвідчені адвокатом ОСОБА_4 копії квитанцій до прибуткового касового ордера.

В судовому засіданні по розгляду даної заяви ОСОБА_1 підтримав свої вимоги та просив задовольнити заяву.

Представником відповідача ОСОБА_5 подано до суду відзив на предявлену заяву про ухвалення додаткової постанови, з якого вбачається, що відповідач вимоги ОСОБА_1 не визнає та просить відмовити в задоволенні заяви. Зокрема, представник відповідача зазначає, що склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги входить до предмету доказування у справі та не був доведений під час розгляду справи. Крім того, відшкодування витрат на правову допомогу не входило до складу позовних вимог адміністративного позову. Таким чином просить відмовити в задоволені заяви ОСОБА_1 про ухвалення додатного рішення у справі.

Решта учасників справи в судове засідання не з'явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви, що не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Суд, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 168 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції), суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналогічні положення містить і ч. 1 ст. 252 КАС України в чинній редакції.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 139 КАС України (в чинній редакції), розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що в ході судового розгляду вказаної вище адміністративної справи, інтереси позивача представляла адвокат ОСОБА_4 на підставі угоди про надання правової допомоги № 44 від 01.07.2012 року /т. 1 а.с. 77-78/

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач в ході розгляду справи в судах всіх інстанцій не просив стягнути в його користь витрати на правову допомогу та не надавав суду доказів про розмір таких витрат. Такі докази позивач надав лише в ході розгляду його заяви про постановлення додаткового рішення. При цьому, суд додатково зауважує, що позивачем надано лише копії квитанцій до прибуткового ордеру, які виконані на бланках старого зразку (на російській мові), що ставить під сумнів їх дійсність. Крім цього, позивачем не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт, тощо).

Відповідно, в ході судового розгляду справи такі докази не досліджувались, а тому суд з цього приводу рішення не приймав та не міг прийняти з огляду на принцип змагальності та диспозитивності адміністративного процесу.

Сама по собі участь адвоката в судовому розгляді не дає підстав для стягнення витрат на правову допомогу, якщо відповідні докази про сплату цих послуг не були досліджені в ході розгляду справи.

З приводу понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору судом було прийнято відповідне рішення, оскільки такі витрати були підтверджені на час розгляду справи належними доказами.

Таким чином, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про безпідставність поданої заяви, а тому в ухваленні додаткового рішення в даній справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 139, 143, 252 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови в адміністративній справі, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.06.2018 року.

Головуючий ОСОБА_6