Справа № 481/104/18
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 481/104/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Вжещ С.І.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

за участю: секретар судового засідання Ніцевич О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області, яке прийнято 27 березня 2018 року у складі суду: судді Вжещ С.І. в місті Новий Буг по справі за позовом ОСОБА_2 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Миколаєві рядового поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Миколаєві рядового поліції ОСОБА_3, в якому просив: скасувати постанову серії БР № 212480 від 20.01.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Миколаєві рядового поліції ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень; провадження по адміністративній справі у відношенні позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 27 березня 2018 року заявлений позов задоволено в повному обсязі, скасовано постанову про адміністративне правопорушення, винесену інспектором патрульної поліції УПП м. Миколаїв рядового поліції ОСОБА_3 БР212480 від 20.01.2018 року відносно ОСОБА_2, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження в справі закрито.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування й доведення обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволені заявленого позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.01.2018 року відповідачем по справі було винесено постанову про адміністративне правопорушення, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що позивач 20.01.2018 року о 12-00 год. в м. Миколаїв по вулиці Будівельників, 8, керуючи транспортним засобом KIA SORENTO, номерний знак НОМЕР_1, здійснив стоянку, зупинку, чим порушив пункт 15.9 «и» ПДР України.

Не погоджуючись із вказано постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова серії БР № 212480 від 20.01.2018 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП не містить фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення, є такою, що винесена бездоказово, ґрунтується на припущеннях, тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закриттю.

Вирішуючи дану справу в апеляційному порядку колегія суддів виходить з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ОСОБА_4 дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці ОСОБА_4, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ОСОБА_4 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У складеній відповідачем постанові про накладення на позивача адміністративного стягнення було зазначено, що 20.01.2018 року, керуючи автомобілем «КІА SORENTO», державний номер НОМЕР_1, в м. Миколаєві, по вулиці Будівельників, 8, ОСОБА_2 здійснив зупинку, стоянку, чим порушив п. 15.9 (и) ОСОБА_4 дорожнього руху.

Відповідно до п. 15.9 (и) ОСОБА_4 дорожнього руху, зупинка забороняється ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно ОСОБА_4 дорожнього руху зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів, чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих ОСОБА_4 (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Разом з цим, доказів на підтвердження даних тверджень в розумінні ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не надано.

Відповідно до змісту ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконано.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Проте, в порушенні вимог вказаної статті, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху, зокрема, у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Водночас, наданий до суду відеозапис « » (а.с.30) не містить зафіксованого порушення позивачем правил дорожнього руху, а лише фіксує розмову інспектора з позивачем.

Крім того, із вказаного відеозапису не можливо точно встановити місцезнаходження автомобіля позивача по відношенню до виїзду з прилеглої території, відстань на якій автомобіль знаходиться від виїзду, час, на протязі якого автомобіль позивача знаходився на даному місці.

Також оспорюване адміністративне правопорушення не зафіксовано з проведенням замірів відстані місця розташування авто до виїзду з прилеглої території, що унеможливлює стверджувати про порушення пп. 15.9 «и» ОСОБА_4 дорожнього руху.

Окрім вказаного, колегія суддів зазначає, що додана апелянтом до його апеляційної скарги фотокартка виїзду з прилеглої території з нанесеними на ній прикладами замірів є недостовірним доказом в розумінні ст. 75 КАС України, так як не можливо встановити точне місце розташування автомобіля позивача по відношенню до нанесених замірів на даній фотокартці.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх доказів порушення пп. 15.9 «и» ОСОБА_4 дорожнього руху ОСОБА_2.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування постанови серії БР №212480 від 20.01.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін

На підставі викладеного, керуючись 241, 243, 250, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 322 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 27 березня 2018 року залишити без задоволення.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 27 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Миколаєві рядового поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець