Справа № 825/484/18
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/484/18 Головуючий у 1-й інстанції: Заяць О.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Чаку Є.В.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Держпраці у Сумській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 у справі за адміністративним позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» до головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління Держпраці у Сумській області Маслака Віталія Борисовича, головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління Держпраці у Сумській області Чернишової Оксани Володимирівни, управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправним, скасування припису та постанови, -

В С Т А Н О В И В:

СТОВ «Дружба-Нова» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати припис головного державного інспектора управління Держпраці у Сумській області Маслака В.Б. та головного державного інспектора управління Держпраці у Сумській області Чернишової О.В. від 17.11.2017№ 276;

- скасувати постанову від 04.12.2017 № 247/СМ187 про накладення уповноваженими посадовими особами штрафу на сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» у розмірі 288 000, 00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням управління Держпраці у Сумській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій воно просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що до управління Держпраці у Сумській області надійшов лист управління Держпраці у Чернігівській області № 12-08/3164 від 13.06.2016 (вх. № 4721/15-28/12/2017 від 14.06.2017) з повідомленням про груповий нещасний випадок, який стався 13.06.2017 з працівниками СТОВ «Дружба-Нова», а саме водієм АТЗ ОСОБА_4 та працівником на низькокваліфікованих ручних роботах ОСОБА_5 під час виконання робіт на полі № 90.18.13.15.61.06 в с. Заруддя Роменського району Сумської області. В повідомленні було зазначено, що ОСОБА_5 надає послуги за цивільно-правовим договором.

Наказом № 123-НП від 16.06.2017 створено комісію із спеціального розслідування нещасного випадку із тяжким наслідком, що стався 13.06.2017 із водієм АТЗ СТОВ «Дружба-Нова» ОСОБА_4

У ході проведення спеціального розслідування встановлено, що травму також отримав ОСОБА_5, який працював за цивільно-правовою угодою від 09.03.2017, укладеною з СТОВ «Дружба-Нова», однак на момент отримання травми виконував роботи підвищеної небезпеки.

За рішенням начальника управління Держпраці України у Сумській області, прийнятого відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку № 295 за результатами аналізу службової записки № 15-31/12/184 від 07.11.2017 голови спеціальної комісії по розслідуванню нещасного випадку у СТОВ «Дружба-Нова», що стався 13.06.2017 з водієм автотранспортних засобів СТОВ «Дружба-Нова» ОСОБА_4, проведено інспекційне відвідування представництва сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» у Роменському районі Сумської області.

В ході проведення інспекційного відвідування встановлено, що цивільно-правові договори про надання послуг з виконання низькокваліфікованих ручних робіт в сільському господарстві укладено 09.03.2017 між ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та СТОВ «Дружба-Нова», в особі директора ОСОБА_8. Договори підписано тимчасово виконуючим обов'язки керівника відділу персоналу ОСОБА_9

На момент проведення інспекційного відвідування було надано довіреність від 10.01.2017 № 10/01-06д, якою ОСОБА_9 надано право підписувати від імені товариства договори про матеріальну відповідальність та угоди про комерційну таємницю, які укладаються співробітниками товариства. Цивільно-правові договори укладено на строк з 09.03.2017 по 08.09.2017.

На підставі акта перевірки, головними державними інспекторами відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління Держпраці у Сумській області Маслаком В.Б., Чернишовою О.В. 17.11.2017 винесено припис № 276, який надіслано позивачу рекомендованим листом (а.с. 236).

У подальшому начальником управління Держпраці у Сумській області ОСОБА_10 розглянуто акт перевірки № СМ187, за результатами чого винесено постанову про накладення штрафу від 04.12.2017 № 247/СМ187.

Позивач, вважаючи припис та постанову управління Держпраці у Сумській області протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскаржуваний припис та постанова винесені необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), на підставі помилкових висновків, викладених в акті перевірки, а тому вони підлягають скасуванню, а позов задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що управлінням Держпраці у Сумській області правомірно були вжиті заходи щодо притягнення до відповідальності СТОВ «Дружба-Нова» за порушення законодавства про працю та винесено постанову № 247/СМ 187 від 04.12.2017 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на СТОВ «Дружба-Нова» у розмірі 288 000, 00 грн.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Процедура проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень встановлена Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.07.2012 № 1291/21603 (далі - Порядок).

Отже, перевіряючи правильність проведення відповідачем перевірки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» слід зазначити, що вона проведена відповідно до п. 2 Порядку, де визначено, що право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів (п. 3 Порядку).

Тривалість позапланової перевірки не може перевищувати 10 робочих днів, а суб'єктів малого підприємництва - 3 робочих дні.

Відповідно до п. 7 Порядку за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Після складання акту перевірки державний інспектор з питань праці у триденний строк передає матеріали перевірки (акт або витяг з акту, у разі необхідності - копії первинних документів) на розгляд начальнику територіального органу Держпраці або його заступнику відповідно до розподілу повноважень (уповноважена особа).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на норму ст. 265 КЗпП, якою встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509. Цей Порядок визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та ч. 2-7 ст.53 Закону України «Про зайнятість населення», де згідно п.2, п.3, п.6, п.7 вказаного Порядку визначено уповноважені посадові особи, яким надано права, підстави, строки накладати штрафи та визначено порядок повідомлення. А відповідно до п.8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в п.3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

З аналізу наведених норм вбачається, що перевірка проведена з дотриманням процедури визначеної Порядком, строки проведення перевірки не порушені, а оскаржувана постанова, за врахуванням наявності імперативного обов'язку, прийнята уповноваженою особою у відповідності до діючого законодавства в межах дискреційних повноважень.

Як вбачається з оскаржуваного припису та постанови, позивачем порушено ст. 24 КЗпП - фактичний допуск працівника до роботи без укладення трудового договору.

Однак, ч. 1 ст. 1 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435 (надалі - ЦК України) встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Судом першої інстанції встановлено, що між СТОВ «Дружба-Нова» та ОСОБА_5 09.03.2017 укладено цивільно-правовий договір, а саме договір про надання послуг за умовами якого замовник (СТОВ Дружба-Нова») доручив, а виконавець (ОСОБА_5) взяв на себе зобов'язання надати послуги з виконання низькокваліфікованих ручних робіт в с/г господарстві (а.с. 53).

Також, у матеріалах справи міститься заява ОСОБА_5.у якій зазначено, що договором йому було доручено надати товариству послуги з виконання низькокваліфікованих ручних робіт в с/г господарстві, а саме - навантаження - розвантаження мінеральних добрив, заправка оприскувачів та сівалок, які він і надавав в подальшому. По закінченню кожного виду послуг ним і товариством складався акт наданих послут, який підписувався сторонами. На підставі акту він отримував погоджену оплату. Суми коштів, що отримував ОСОБА_5 за надані послуги, були різними, і залежали від того, які саме послуги надавалися та як швидко він їх виконував. Жодних записів в трудовій книжці СТОВ «Дружба-Нова» не здійснювало, оскільки не приймало його на роботу. Перед виконанням особливо-небезпечних послуг, таких наприклад, як внесення засобів захисту рослин із ним розмовляв агроном, який попереджав про можливу небезпеку та говорив про те, щоб він був обережним. При цьому, він не був зобов'язаний виконувати обумовлені договором послуги у якісь визначені години, тому їх надавав у зручний час залежно від обсягу послуг, які треба було надати в такий день. Іноді послуги доводилось надавати і вночі. До місця надання послуг, відповідне поле, його дуже часто підвозив службовий автобус, який розвозив працівників СТОВ «Дружба-Нова», оскільки йому цього не забороняли і це було зручно та вигідно добиратися до місця саме автобусом товариства.

Аналогічні договори 09.03.2017 укладено з ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

На виконання умов договору виконавці надавали певні послуги, перелік яких зазначався в актах приймання-передачі наданих послуг за договорами від 09.03.2017 (а.с. 59-78).

Відповідно до п. 3.1 цивільно-правового договору за надані послуги замовник виплачував виконавцю винагороду у розмірі, що визначається сторонами в актах наданих послуг, в залежності від обсягу наданих послуг.

Оплата виконувалась замовником у строки, погоджені сторонами.

Так, ОСОБА_5 у березні 2017 року надано послуг на суму 6 322, 57 грн.; у квітні 2017 року на 5 798, 60 грн., у травні 2017 року на 12 513, 31 грн., у червні 2017 року на 5 458, 85 грн., у липні 2017 року на 3 963, 10 грн., у серпні 2017 року на 2 775, 07 грн., у вересні 2017 року на 3 684, 61 грн.

ОСОБА_7 у березні 2017 року надано послуг на суму на 2 860, 00 грн., у квітні 2017 року на 4 005,00 грн., у травні 2017 року на 8 573, 00 грн., у червні 2017 року на 7 574, 00 грн., у липні 2017 року на 5 783, 00 грн., в серпні 2017 року на 438, 01 грн.

ОСОБА_6 у березні 2017 року надано послуг на суму на 4 693,00 грн., у квітні 2017 року на 5 234, 00 грн., у травні 2017 року на 3 840, 00 грн., у червні 2017 року на 1 195, 00 грн., у липні 2017 року на 5 153, 00 грн., у серпні 2017 року на 911, 02 грн., у вересні 2017 року на 698,79 грн.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в договорі зазначено про те, що виконавець надає послуги на свій ризик, самостійно організовує надання послуг, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. В свою чергу, договір не містить обов'язку виконавця бути присутнім на підприємстві у визначені робочі години; обов'язку підприємства забезпечувати виконавців матеріально-технічною базою; регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу. Необхідність укладення цивільно-правового договору з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обумовлюється відсутністю в штатному розписі СТОВ «Дружба-Нова» штатних одиниць робітників на низькокваліфікованих ручних роботах у рослинництві, оскільки по таким працівникам є не можливим рівномірно спланувати завантаженість і, відповідно, неможливо встановити ані сталий, ані змінний графік роботи, який міг би забезпечити постійне виконання робочих функцій протягом зміни.

Крім цього, довіреністю від 08.02.2017 № 08/02-01д уповноважено ОСОБА_9 на підписання від імені товариства цивільно-правових договорів з фізичними особами та акти приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) (а.с. 108).

Так, відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно приписів ч. 1 ст. 850 ЦК України замовник зобов'язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. На виконання зазначених приписів, замовник передбачив відсутність підпорядкованості правилам внутрішнього трудового розпорядку, та поклав обов'язок організації процесу виконання робіт з використанням власних засобів на виконавця, таким чином надавши йому можливість вільно обирати зручний для роботи час, оскільки, як вбачалось з пояснень свідків, вони також мали здійснювати інші роботи у інших замовників.

Отже, підрядники самостійно в межах встановлених строків договору визначали порядок та окремі етапи роботи, при цьому правила внутрішнього розпорядку позивача на них не розповсюджувалися.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» правомірно оформило правовідносини, що виникли між ним та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 Господарського кодексу України одним із загальних принципів господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом. Конституційним правом, важливим для визначення господарських правовідносин, є право кожного на підприємницьку діяльність, не заборонену законом, закріплене ст.42 Конституції України. Правопорядок у сфері господарювання визначається також комплексом соціальних прав, закріплених Конституцією, насамперед, це право кожного на працю, які він вільно обирає або на яку він вільно погоджується.

Тобто, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 мали конституційне право укладати цивільно-правові договори та у відповідності до ст.837, 901 ЦК України виконувати зобов'язання, передбачені умовами даних договорів.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

При цьому, цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

За договором підряду, укладеним між власником і громадянином, останній зобов'язується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу.

Основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, оскільки метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

В свою чергу, за підрядним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами. Водночас відповідно до п. «а» ч.3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію.

Отже, основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від підрядних є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує і виконує свою роботу.

У цивільно-правових відносинах діє принцип свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 327 ЦК України).

Умовами цивільно-правової угоди, укладеної між сторонами, передбачено, що підрядник повинен самостійно організувати та нести відповідальність за організацію та виконання роботи з урахуванням вимог техніки безпеки з охорони праці. Зазначені умови притаманні саме договору підряду.

Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами, тобто нормами КЗпП України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг (підрядника) у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема нормами ЦК України.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що припис від 17.11.2017 № 276 та постанова від 04.12.2017 № 247/СМ187 про накладення штрафу прийняті на підставі помилкових висновків, викладених в акті перевірки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вони є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Держпраці у Сумській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлений 18.06.2018.