Справа № 308/1356/18
Суддя: Світлик О. М.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1356/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2018 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до інспектора Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Позовну заяву позивач мотивує тим, що 06.02.2018 року, о 12 год. 50 хв., він на власному автомобілі «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1, рухався між селами Дубриничі та Зарічево, та його зупинив співробітник патрульної поліції, подаючи жест зупинитися. Після зупинки співробітник поліції пояснив причину зупинки тим, що він нібито керував транспортним засобом з вимкненим ближнім світлом фар та денними ходовими вогнями, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху. На підставі цього співробітник поліції виніс постанову серії НК № 199488 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, згідно з якою накладено штраф в розмірі 425 грн.

Позивач зазначає, що з винесеною відносно нього постановою він не згідний, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, та вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є протиправними. Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

За твердженням позивача постанова складалася інспектором без врахування його зауважень та пояснень. Доказів правопорушення йому не було надано, тобто, факт порушення ґрунтується на припущеннях, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався. Зауважує, що свідки, які могли б підтвердити факт правопорушення, фото, відеозйомка відсутні або не були йому предявлені.

Також позивач стверджує, що під час керування автомобілем ним не було допущено порушень Правил дорожнього руху, денні ходові вогні були увімкнуті, так як в автомобілі вони вмикаються автоматично після пуску двигуна і змоги їх вимкнути при запущеному двигуні немає.

Зауважує, що згідно з п. 9.1 «г» Правил дорожнього руху увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом, тобто, в даному випадку накладати штраф за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами неправомірно. Вважає, що невикористання ближнього світла фар як порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами слід розцінювати тільки у випадках, коли водії їдуть без ввімкнених фар у темний час доби або в умовах недостатньої видимості, та до цього їх чітко зобовязує п. 19 Правил дорожнього руху. При цьому, ч. 2 ст. 122 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Позивач вказує, що працівника поліції він бачив та виконав його вимоги про зупинку і рух, виконував всі передбачені Правилами дорожнього руху дії про швидкість, зупинку та стоянку, перетинання перехрестя. Після висловлення звинувачень інспектор Куртанич І.І. пішов до свого патрульного автомобіля, де виніс постанову без його присутності.

За наведених обставин позивач вважає, що дії, вчинені інспектором поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення, слід визнати неправомірними, а постанову НК № 199488 від 06.02.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП слід вважати як винесену бездоказово, яка ґрунтується на припущеннях і в порушення його прав, а тому її слід скасувати.

З посиланням на викладене позивач просить скасувати постанову серії НК № 199488 від 06.02. 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором Куртанич І.І. за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а провадження по адміністративній справі у відношенні нього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, закрити.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.02.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним адміністративним позовом, розгляд адміністративної справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, при цьому подав через канцелярію суду заяву від 14.06.2018 року, згідно з якою просить розглянути справу у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач інспектор Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 або його уповноважений представник у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неявки не повідомив та клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

За приписами ч. ч. 1, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з постановою інспектора Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 199488 від 06.02.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за те, що як зазначено у тексті постанови, він, 06.02.2018 року, о 12 год. 50 хв., між населеними пунктами с. Дубриничі та с. Зарічево, керував транспортним засобом «Volkswagen Scirocco», номерний знак НОМЕР_1, який не увімкнув фари ближнього світла або денні ходові вогні за населеним пунктом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом до суду.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 9.1 «г» Правил дорожнього руху передбачено, що попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

У відповідності до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як розяснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача субєкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й обєктивного дослідження справи, однак не зобовязаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Суд констатує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано.

За твердженням позивача, під час керування автомобілем ним не було допущено порушень Правил дорожнього руху.

Жодних доказів фото- чи відеофіксації наявності обставин порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху 06.02.2018 року, о 12 год. 50 хв., під час керування транспортним засобом, відповідачем не надано та тверджень позивача про те, що ним не було допущено порушень Правил дорожнього руху та денні ходові вогні були увімкнуті, відповідачем не спростовані.

Разом з тим, судом встановлено, що в оскаржуваній постанові не вказано який саме пункт Правил дорожнього руху порушив позивач, що стало наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідачем до суду відзив на позовну заяву не подано, а також не надано доказів, які б підтверджували вчинення правопорушення позивачем та якими останнє зафіксовано.

Вказане у своїй сукупності дозволяє суду дійти висновку, що оскаржувана постанова не відповідає критеріям законності та обґрунтованості рішення субєкта владних повноважень.

Водночас, ст. 62 Конституції України встановлює, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, враховуючи викладене та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що постанова інспектора Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 199488 від 06.02.2018 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 199488 від 06.02.2018 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Дата складання повного рішення суду 14.06.2018 року.

Головуюча О.М. Світлик