Справа № 812/293/18
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року справа №812/293/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 р. (повне рішення суду складено 19 березня 2018 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 812/293/18 (головуючий І інстанції суддя Пляшкова К.О. ) за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 05 лютого 2018 року звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області, в якому просив зобовязати відповідача зарахувати йому до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.02.1998 року по 31.01.2001 року в АОФГ ім. Леніна, КСП ім. Леніна, ПСП «Лан» (а.с. 33-34).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 р. у справі № 812/293/18 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 11.11.2017 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 згідно з пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області повторно вирішити питання про призначення пенсії ОСОБА_2 згідно з пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за заявою від 28 вересня 2017 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні вимоги про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області зарахувати ОСОБА_3 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.02.1998 по 31.01.2001 в АСФГ імені Леніна, КСП імені Леніна, ПСП «Лан» відмовити.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 76-80).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що за вимогами п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. Істотним значенням за нормою закону наголошується умови безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції в якості тракториста-машиніста. Зазначене позивачем документально не доведено.

Вказує на те, що судом не враховано, що в трудовій книжці не зазначається інформація, що підтверджує наявність само пільгового стажу, який встановлюється за вимогами п. 11 Порядку № 18-1.

Довідка № 93 від 19.02.2001 року підтверджує тільки період роботи позивача вже зазначений в трудовій книжці і врахований до загального стажу. Але ця довідка не містить даних про роботу позивача в якості тракториста-машиніста безпосередньо і не має істотного значення для встановлення пільгового стажу.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 93625, Луганська область, Станично-Луганський район, селище Розквіт, вулиця Леніна, будинок 7 (а.с. 6).

Позивач звернувся до УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області із заявою від 28.09.2017 про призначення пенсії за віком (а.с. 52).

За результатами розгляду заяви, Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - Комісія) прийнято рішення від 20.10.2017 № 09/38, яким, зокрема відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_2 в АСФГ імені Леніна, КСП імені Леніна, ПСП «Лан» з 01.02.1998 по 31.01.2001 у звязку з відсутністю в архівній установі відомостей про факт роботи та нарахування заробітної плати (а. с. 46-47).

Спираючись на рішення Комісії від 20.10.2017 № 09/38, УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області прийняло рішення від 11.11.2017 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 згідно з пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а. с. 7, 48-49).

З тексту рішення відповідача вбачається, що позивачем для призначення пенсії були надані заява від 28.09.2017; трудові книжки від 11.11.1981 серії БТ-І № 6199860, від 01.09.2010 АХ № 732746; паспорт від 06.04.1999 ЕМ 154683; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера від 23.06.2006; архівна довідка про період роботи від 17.08.2017 № 592; довідка про пільгову роботу з СФГ «Колодяжний» від 19.09.2017 № 4; копія військового квитка від 15.11.1981 НУ № 8154448; архівні довідки про заробітну плату від 17.08.2017 № № 587, 588, 589, 590, 591, від 09.10.2017 № 722; посвідчення тракториста-машиніста від 03.11.1986 серії О № 039930.

Згідно наданих документів, за твердженням відповідача, позивач має загальний стаж роботи 32 роки 11 місяців 25 днів, з них в якості тракториста-машиніста 16 років 4 місяці 16 днів, період військової служби, який зараховується до пільгового стажу 1 рік 11 місяців 19 днів, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Таким чином, в призначенні пенсії ОСОБА_2 слід відмовити у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Спірним питанням даної справи є незарахування відповідачем позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.02.1998 року по 31.01.2001 року в АОФГ ім. Леніна, КСП ім. Леніна, ПСП «Лан».

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом № 1788-XII та Законом № 1058-IV.

Відповідно до пункту «в» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Згідно із пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі (абзац перший пункту 17 Порядку № 637).

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Згідно пунктів 2, 3, 20 даного Порядку, у разі, якщо документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків; за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містять неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи; у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, відповідач мав встановлювати стаж роботи позивача в АСФГ ім. Леніна, КСП ім. Леніна, ПСП «Лан» з 01.02.1998 року по 31.01.2001 року на підставі записів у трудовій книжці позивача, і тільки за умови її відсутності чи відповідних записів у ній, встановлювати трудовий стаж на підставі інших документів.

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з підпунктом 2.2 пункту 2 Інструкції до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Підпунктом 2.4 пункту 2 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Дослідженням трудової книжки позивача встановлено, що у ній наявні такі записи, зокрема:

запис № 10 01.02.1998 прийнятий на роботу в АСФГ імені Леніна трактористом, наказ від 24.01.1998 № 2;

запис № 11 19.05.1999 КСП імені Леніна є правонаступником АСФГ імені Леніна у звязку з реорганізацією АСФГ імені Леніна в КСП імені Леніна, стаття 36 КЗпП України, наказ від 19.05.1999 № 2а;

запис № 12 08.02.2000 ПСП «Лан» є правонаступником КСП імені Леніна у звязку з реорганізацією КСП імені Леніна в ПСП «Лан», стаття 36 КЗпП України, наказ від 08.02.2000 № 3;

запис № 13 19.02.2001 звільнений з ПСП «Лан» за пунктом 1 статті 40 КЗпП України ліквідація підприємства, наказ від 18.12.2000 № 103а (а.с. 8-10).

Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств, і дефектів їх вчинення не мають.

Більш того, відповідачем у рішенні від 11.11.2017 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 не зазначено, з яких підстав УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області не взято до уваги записи за № № 10-13 про роботу позивача в АСФГ імені Леніна, КСП імені Леніна, ПСП «Лан».

Отже, трудова книжка позивача містить записи, що підтверджують роботу позивача з 01.02.1998 по 31.01.2001 в АСФГ імені Леніна, КСП імені Леніна, ПСП «Лан», тобто роботу, що дає право позивачу на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, відповідач безпідставно, всупереч вимог чинного законодавства при вирішенні питання щодо зарахування до стажу роботи позивача періоду роботи з 01.02.1998 по 31.01.2001 в АСФГ імені Леніна, КСП імені Леніна, ПСП «Лан» використовував відомості, отримані з архівної установи, замість відомостей, наявних у трудовій книжці позивача.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на наявність відповідних записів у трудовій книжці позивача, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача період роботи з 01.02.1998 по 31.01.2001 в АСФГ імені Леніна, КСП імені Леніна, ПСП «Лан», з підстави відсутності в архівній установі відомостей про факт його роботи та нарахування заробітної плати.

Таким чином, рішення УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області від 11.11.2017 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 згідно з пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є необґрунтованим, тобто прийнятим без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Крім того, слід зазначити, що період роботи з 01.02.1998 по 31.01.2001 в АСФГ імені Леніна, КСП імені Леніна, ПСП «Лан» підтверджено довідкою ПСП «Лан» від 19.02.2001 № 93, довідкою ПСП «Лан» від 19.02.2001 № 95, поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 12-22).

Твердження апелянта, що рішення від 11.11.2017 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 згідно з пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у повній мірі відповідає та спирається на рішенні Комісії від 20.10.2017 № 09/38, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, з огляду на таке.

Рішення Комісії прийнято згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105 (далі Порядок), який у свою чергу прийнятий відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

У пункті 1 Порядку зазначено, що цей Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Однак, оскільки цей Порядок прийнятий відповідно до пункту 20 Порядку № 637, то він є застосовним лише у разі у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Крім того, пунктом 13 Порядку визначено, що управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, обєднані управління приймають документи, необхідні для підтвердження стажу роботи, перевіряють правильність їх оформлення, відповідність викладених у них відомостей про заявника даним паспорта та документам про стаж, фіксують та засвідчують виявлені розбіжності та не пізніше трьох робочих днів з дня надходження заяви про підтвердження стажу роботи направляють до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Таким чином, відповідач спочатку мав встановити та зафіксувати невідповідність записів у трудовій книжці позивача або їх відсутність, а вже потім направляти документи, подані на підтвердження стажу роботи, до Комісії.

Також, рішенням, яке тягне настання будь-яких правових наслідків для особи, що звернулася із заявою про призначення пенсії є саме рішення УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області.

Відповідно саме таке рішення має відповідати критеріям правомірності, які предявляються до рішень субєктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Посилання апелянта на те, що позивачем не підтверджено архівними довідками, довідками наданими з місця роботи, іншими документами саме наявність пільгового стажу судом до уваги не приймаються, оскільки трудова книжка позивача містить записи, що підтверджують роботу позивача з 01.02.1998 по 31.01.2001 в АСФГ імені Леніна, КСП імені Леніна, ПСП «Лан», тобто роботу, що дає право позивачу на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доказано правомірності свого рішення.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області від 11.11.2017 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 згідно з пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає обєкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області від 11.11.2017 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 згідно з пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про зобовязання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.02.1998 року по 31.01.2001 року в АОФГ ім. Леніна, КСП ім. Леніна, ПСП «Лан» та зобовязання повторно вирішити питання про призначення пенсії ОСОБА_2 згідно з пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за заявою від 28 вересня 2017 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги про зобовязання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.02.1998 року по 31.01.2001 року в АОФГ ім. Леніна, КСП ім. Леніна, ПСП «Лан».

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу відповідача на те, що ч. 3 ст. 245 КАС України передбачено право суду «у разі скасування індивідуального акта суд може зобовязати субєкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

4. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача - субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд».

Пунктом 1 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Представником позивача за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджено квитанцією про сплату від 08.02.2018 № 92908 (а.с. 32).

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 23, 33, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 р. у справі № 812/293/18 - скасувати в частині відмови у задоволенні вимоги про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.02.1998 по 31.01.2001 в АСФГ імені Леніна, КСП імені Леніна, ПСП «Лан» та зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області повторно вирішити питання про призначення пенсії ОСОБА_2 згідно з пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за заявою від 28 вересня 2017 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.02.1998 року по 31.01.2001 року в АОФГ ім. Леніна, КСП ім. Леніна, ПСП «Лан» та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за нормами п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (місцезнаходження юридичної особи: 93600, Луганська область, Станично-Луганський район, селище міського типу Станиця Луганська, вулиця 1 травня, будинок 20, ідентифікаційний код 21792637) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири гривні) 80 коп.

Повне судове рішення складено 12 червня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.Д. Компанієць

ОСОБА_7