Справа № 826/11037/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

15 червня 2018 року справа №826/11037/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 )
доКомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України (далі по тексту відповідач)
провизнання протиправним та скасування наказу відповідача Про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 04 серпня 2017 року №354
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає незаконним притягнення його до дисциплінарної відповідальності та протиправним наказ відповідача від 04 серпня 2017 року №354, який прийнято всупереч вимогам статті 61 Конституції України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/11037/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач письмові заперечення проти позову та відповідних доказів до суду не надав.

В судовому засіданні 16 січня 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав; відповідач свого представника до суду не направив; після перерви у судовому засіданні 16 січня 2018 року сторони не з`явилися, у зв`язку із чим, на підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Згідно зі статтею 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

В межах даного спору суду належить встановити правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани та звільнення.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі по тексту Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини другої преамбули Дисциплінарного статуту усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Згідно статті 1 Дисциплінарного статут військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

Усі дисциплінарні стягнення, крім позбавлення військового звання, накладені на військовослужбовців і не скасовані до дня звільнення їх у запас чи відставку, втрачають чинність з дня звільнення.

Згідно статті 61 Дисциплінарного статуту командувач військ оперативного командування, командир корпусу щодо підлеглих солдатів (матросів), сержантів (старшин) користуються правом накладати дисциплінарні стягнення в повному обсязі цього Статуту.

Статтею 68 Дисциплінарного статуту передбачено, що на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Згідно статті 74 Дисциплінарного статуту Заступники Міністра оборони України, командувачі видів Збройних Сил України, командувач (начальник) військ (сил) Збройних Сил України, що не входять до складу видів Збройних Сил України, крім прав, якими наділено командувача військ оперативного командування, мають право понижувати у посаді офіцерів від заступників командирів полків, старших помічників командирів кораблів 1 рангу, відповідних їм і нижчих, а також позбавляти військового звання старших офіцерів у званні до майора (капітана 3 рангу) включно.

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Згідно частини першої статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Частиною першою статті 85 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 5 Дисциплінарного статуту службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Статтею 86 Дисциплінарного статуту встановлено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до статті 87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Згідно статті 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Матеріали справи підтверджують, що наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 Про призначення проведення службового розслідування за фактом вимагання грошей старшим лейтенантом ОСОБА_1 у військовослужбовців строкової служби від 10 березня 2016 року №425 наказано заступнику командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по роботі з особовим складом підполковнику ОСОБА_2 в термін з 10 по 19 березня 2016 року провести службове розслідування за фактом вимагання грошей старшим лейтенантом ОСОБА_1 у військовослужбовців строкової служби та під час службового розслідування з`ясувати, серед іншого: наявність чи відсутність події, з приводу якої призначено службове розслідування, та її обставини, конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення, вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів, які було порушено.

Актом службового розслідування від 18 березня 2016 року встановлений факт вимагання і отримання грошей старшим лейтенантом ОСОБА_1 від військовослужбовців строкової служби.

Акт містить опис порушень, допущених старшим лейтенантом ОСОБА_1 під час виконання ним службових обов`язків у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 .

Акт від 18 березня 2016 року також містить висновки про те, що ОСОБА_1 мав владні повноваження та обов`язки призначати персональний склад команди на відправку військовослужбовців строкової служби для подальшого проходження служби в тій чи іншій військові частині, тобто факт вимагання грошей має ознаки зловживання владою, вимагання хабара; в діях старшого лейтенанта ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення.

На підставі проведеного службового розслідування заступником командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по роботі з особовим складом начальником відділення підполковником ОСОБА_2 в акті від 18 березня 2016 року запропоновано для прийняття більш компетентного правового рішення щодо відкриття кримінального провадження за фактом вимагання грошей у військовослужбовців строкової служби та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності передати копії матеріалів службового розслідування до органів військової прокуратури і військової служби правопорядку.

За фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статі 368 Кримінального кодексу України (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службової особою) відкрито кримінальне провадження №0000035.

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2016 року у справі №734/3195/16-к ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 368 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання за частиною першою статті 368 Кримінального кодексу України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_3 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 04 серпня 2017 року №354 за порушення вимог статей 11, 16, 58, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на командира взводу - викладача навчальної батареї навчального дивізіону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення військового звання.

Зі змісту наказу від 04 серпня 2017 року №354 слідує, що його прийнято відповідачем на підставі того, що відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 від 10 березня 2016 року №425 проведено службове розслідування за фактом вимагання грошей командиром навчального взводу - викладачем навчальної батареї навчального дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_1 . За результатами проведеного службового розслідування встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_1 грубо порушив військову дисципліну і покладені на нього службові обов`язки та отримав від підлеглих йому військовослужбовців неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданої йому влади та службового становища.

В наказі від 04 серпня 2017 року №354 встановлено, що своїми діями старший лейтенант ОСОБА_1 умисно порушив вимоги статей 11, 16, 58, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що зобов`язують військовослужбовців свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, самому не допускати та стримувати своїх товаришів від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому, проявив особисту недисциплінованість. Зазначені дії дискредитують високе звання офіцера Збройних Сил України.

Докази, які б підтверджували відсутність в діях позивача, встановлених актом службового розслідування від 18 березня 2016 року, порушень статей 11, 16, 58 та 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та спростовували твердження викладені у наказі від 04 серпня 2017 року №354 позивачем до суду не надано.

Окружний адміністративний суд міста Києва не бере до уваги посилання позивача на те, що спірним наказом позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності за дії, за які вже притягнутий до кримінальної відповідальності на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Як уже зазначалося вище, відповідно до частини другої статті 45 Дисциплінарного статуту за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

На підставі вищезазначених статей Дисциплінарного статуту керівництвом позивача здійснено повідомлення до органів військової прокуратури та відкрито відповідне кримінальне провадження.

Проте, наказ від 04 серпня 2017 року №354 винесено відносно позивача за порушення вимог статей 11, 16, 58 та 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а не у зв`язку із наявністю у діях позивача ознак злочину, що спростовує твердження позивача про накладення на нього за одне порушення двох видів стягнення.

Окрім того, відповідно до статті 91 Дисциплінарного статуту заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.

Отже, Дисциплінарним статутом передбачено заборону накладати за одне порушення кілька саме дисциплінарних стягнень, а наявність обвинувального вироку не є обставиною, що унеможливлює накладення дисциплінарного стягнення, оскільки наявність в діях особи, яка притягається до дисциплінарної відповідальності складу злочину, жодним чином не може ототожнюватися з наявністю фактів порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, тобто дисциплінарною відповідальністю, до якої і притягнено позивача.

Проте, незважаючи на вищенаведений факт порушення позивачем дисципліни, відповідачем порушено строки та порядок накладення дисциплінарного стягнення, передбачені статтею 87 Дисциплінарного статуту, оскільки наказ від 04 серпня 2017 року №354 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності винесено більше ніж через рік, коли командирові стало відомо про правопорушення, та більше піж через рік після закінчення службового розслідування.

Таким чином, судом встановлено факт порушення відповідачем процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що обумовлює протиправність наказу від 04 серпня 2017 року №354 та тягне за собою його скасування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного наказу з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , індивідуальний податковий номер платника податків НОМЕР_4 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України Про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 04 серпня 2017 року №354.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 19).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко