Справа № 183/4644/17(2-а/183/196/17)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2018 року справа № 183/4644/17(2-а/183/196/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.,

суддів: Лукманової О.М. Уханенка С.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.03.2018 року (суддя Сорока О.В.) ухвалену в місті Дніпро у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у м. Дніпро ОСОБА_2 (2 батальйон, 1 рота), Управління патрульної поліції у м. Дніпро про визнання протиправним та скасування постанови про адміністративне правопорушення -,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у м. Дніпро ОСОБА_2 (2 батальйон, 1 рота), Управління патрульної поліції у м. Дніпро про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАА №158058 від 03.09.2017 року про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у розмірі 255.00 грн. та закриття провадження по адміністративній справі.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.03.2018 року адміністративний позов було задоволено. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №158058 від 03.09.2017 року, винесену Відповідачем.

Департамент патрульної поліції Національної поліції України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбаченні чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Сторони в судове засідання не з'явились. Відповідно до ст. 311 КАС України суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.09.2017 року Відповідачем була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі

Відповідно до вказаної постанови, 03.09.2017 року Позивач керуючи транспортним засобом KIA Sorento, державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Дніпро на пр. Слобожанський водій здійснив зупинку ближче 30 метрів від зупинки маршрутних транспортним засобів, чим порушив п.15.9 «е» ПДР.

На підставі вказаного, Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, Позивач оскаржив її до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем не було належним чином обґрунтовано факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що порушення вимог дорожніх знаків є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно зі ст..280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи та на підставі належних доказів, які стосуються такого правопорушення, визначити вину особи та відповідний вид відповідальності.

Поряд з вказаним, згідно із ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, у відповідності до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем на підтвердження скоєння Позивачем адміністративного правопорушення було надано відеозапис.

В свою чергу, як вбачається з наданого відеозапису, на ньому зафіксований факт паркування Позивача на певній відстані від знаку «пункт зупинки маршрутного транспортного засобу».

В свою чергу, відповідно до п.п. «е» п.15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 року №1306, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Отже, при визначенні порушення вказаного положення ПДР є необхідним встановлення факту зупинки транспортного засобу саме на відстані ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль Позивача було припарковано на певній відстані від знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», який знаходився позаду його та про який зазначає Відповідач.

Між тим, як вбачається з наданого відеозапису, інспектором патрульної поліції не встановлювалась відстань, на якій Позивач зупинився від посадкового майданчика. Також, з наданого Відповідачем відеозапису встановлення точної відстані, на якій Позивач зупинився від посадкового майданчика теж є неможливим.

Таким чином, виходячи з зазначених обставин справи, в даному випадку відсутня належна доказова база, яка підтверджує факт скоєння Позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовує правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість прийняття Відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення та відсутності підстав для її скасування

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.03.2018 року було прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст. 243, ст.308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, 321, 322, КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.03.2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ст.272 КАС України.

Головуючий суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: С.А. Уханенко