Справа № 809/797/18
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2018 р. №809/797/18

м. Івано-Франківськ

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі судового засідання Бунич Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування рішень -,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування рішень та подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 10.05.2018 у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення, прийняті управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, від 27.04.2017 року про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 29.09.2016 року №153-51.1-01 та від 13.11.2017 року про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 29.05.2017 року №110-31.2.1-01 позивач вважає протиправними та такими, які слід скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Суду пояснили, що управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області в порушення вимог Закону України Про регулювання містобудівної діяльності безпідставно прийняті рішення про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, оскільки всі необхідні норми на етапі проектування та будівництва обєктів були дотримані позивачем. Зазначив, що цільове призначення земельної ділянки по вул. Горбачевського у м. Івано-Франківську, площею 0,20 га, - для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови, тобто - землі житлової та громадської забудови. Вказав, що на замовлення позивача ОСОБА_1 міською радою був розроблений детальний план території, в межах якої здійснюється будівництво, а містобудівні умови та обмеження містять дані щодо забезпечення обєкта будівництва майданчиками благоустрою. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримане ним 15.05.2018 року. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки суду не повідомив. Наданим правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Згідно частини 6 статті 162, частини 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, згідно положень п.1 ч. 3 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши представника позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до дослідженого в судовому засіданні договору оренди землі №113 від 22.05.2012 року позивач є орендарем земельної ділянки за кадастровим номером :01:011:0121, площею 0,20 га, що розташована за адресою: вулиця Горбачевського м. Івано-Франківськ. Строк дії договору 5 років.

В судовому засіданні встановлено, що 29.09.2016 року та 29.05.2017 року Департаментом містобудування, архітектури та культурної спадщини ОСОБА_1 міської ради позивачу, як замовнику будівництва, надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки в м. Івано-Франківську по вул. Горбачевського №153-51.1-01 щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими закладами громадського призначення та № 110-31.2.1-01 щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими закладами громадського призначення (II черга будівництва), відповідно.

В судовому засіданні встановлено, що за результатами проведення позапланової перевірки управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області прийнято рішення від 27.04.2017 року про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 29.09.2016 року №153-51.1-01, у звязку з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а саме: при наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по вул. Горбачевського в м. Івано-Франківську для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими закладами громадського харчування встановлено відсутність плану зонування територій (зонінг) чим порушено ч.2 ст. 5 та ч.1 ст.25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та порушенням абз.2 п2.4 «Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109. Також виявлено невідповідність цільового призначення земельної ділянки намірам забудови, що є порушенням абз.2 ч. 2 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Крім цього, за результатами проведеної перевірки управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області прийнято рішення від 13.11.2017 року про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 29.05.2017 року №110-31.2.1-01, у звязку з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а саме: при наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по вул. Горбачевського в м. Івано-Франківську для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими закладами громадського харчування (ІІ черга будівництва) порушено п.8 ч.1 ст. 1, ч.2 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» п.1.2 «Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109 та п. 3.16 ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, а саме: в п. 4 розділу «Містобудівні умови та обмеження» не зазначено жодної інформації, а в п.6 розділу не зазначено конкретні положення нормативних актів, відомості, які базуються на розрахунках та не містить конкретних цифрових показників, а тільки посилання на нормативні акти, за якими неможливо визначити містобудівні умови та обмеження; згідно п. 7 розділу «Загальні дані» та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.12.2015 року, індекс №51293838, цільове призначення земельної ділянки (кадастровий номером :01:011:0121, площею 0,20 га) для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, для розміщення та обслуговування стоянки автомобілів не відповідає намірам забудови; в містобудівному розрахунку відсутні показники щодо забезпечення об'єкта будівництва майданчиками: ігрового для дітей дошкільного й молодшого шкільного віку, для занять фізкультурою та відпочинку дорослого населення, для вигулу собак, для господарських цілей, для стоянки автомашин, як для житлової забудови.

За наслідками судового розгляду суд не погоджується з правомірністю прийняття вищевказаних рішень з огляду на нижчезазначене.

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року №3038-VI (надалі Закон №3038-VI) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 6 Закону №3038-VI управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частин 1, 2, пункту 1 частини 3, пункту 6 частини 4 статті 41 Закону №3038-VІ державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі по тексту також - обєкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

До уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України "Про архітектурну діяльність".

Статтею 13 Закону України "Про архітектурну діяльність" передбачено, що до уповноважених органів містобудування та архітектури належать: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань архітектури; структурні підрозділи обласних, районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій з питань архітектури; виконавчі органи сільських, селищних, міських рад з питань архітектури. Орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань архітектури, структурні підрозділи обласних, районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій підконтрольні і підзвітні відповідним органам виконавчої влади в межах, передбачених законом. Органи місцевого самоврядування здійснюють свою діяльність у сфері містобудування та архітектури відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". З питань делегованих повноважень, передбачених підпунктом "б" частини першої статті 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчі органи сільських, селищних, міських рад підконтрольні відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до наявної інформації на офіційному веб-сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України, управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області є територіальним органом, що не має статусу юридичної особи, а тому відповідачем у спірних правовідносинах є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, тобто Державна архітектурно-будівельна інспекція України.

Статтею 26 Закону №3038-VI передбачено, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

В частині 5 цієї статті визначено, що проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; б) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Згідно частини 1 статті 29 Закону №3038-VI основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Частиною 2 статті 29 Закону №3038-VI передбачено, що фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Відповідно до частини 3-7 статті 29 Закону №3038-VI розгляд заяви і надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом семи робочих днів з дня реєстрації заяви. Рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. До містобудівних умов та обмежень можуть включатися вимоги щодо архітектурних та інженерних рішень. Склад, зміст, порядок надання містобудівних умов та обмежень визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Відповідно до пункту 2.1 вказаного Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року № 109 (надалі Порядок) містобудівні умови та обмеження є основною складовою вихідних даних. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом семи робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви разом із документами, передбаченими пунктом 2.2 цього розділу, у порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Пунктом 2.2 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки передбачено, що для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додаються: засвідчена в установленому порядку копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; кадастрова довідка з містобудівного кадастру (у разі наявності); черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); фотофіксація земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об'єкта будівництва.

Згідно пункту 2.4 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, розгляд заяви, надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх видачі здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Також згідно п. 32 Порядку здійснення державного архітектурно- будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 698 якщо рішення об'єкта нагляду порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, таке рішення скасовується або його дія зупиняється в разі можливості усунення виявлених порушень.

Про скасування або зупинення дії рішення об'єкта нагляду головним інспектором будівельного нагляду приймається рішення за формою згідно з додатком 6, яке надсилається об'єкту нагляду протягом трьох робочих днів з дати його прийняття рекомендованим листом з описом вкладення з повідомленням про вручення. У разі зупинення дії рішення об'єкт нагляду вживає заходів щодо усунення порушень, зазначених у рішенні про зупинення, та про результати повідомляє головному інспектору будівельного нагляду, який прийняв таке рішення.

З вищевказаних норм слідує, що рішення об'єкта нагляду, яке порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності зупиняється, і лише у випадку неможливості усунення виявлених порушень вказане рішення скасовується.

Таким чином, контролюючий орган вдався до крайнього заходу, скасувавши дозвільні документи позивача, що є порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Крім цього безпідставним є твердження органу архітектурно-будівельного контролю про невідповідність цільового призначення земельної ділянки намірам забудови з огляду на вказане.

Статтею 1 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Згідно частини 1 статті 19 Земельного кодексу України за основним цільовим призначенням землі поділяються, зокрема, на землі житлової та громадської забудови.

Відповідно до статті 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Статтею 39 Земельного кодексу України передбачено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Положеннями абзацу 2 частини 2 статті 24 Закону №3038-VІ передбачено, що забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Частинами четвертою та п'ятою статті 26 Закону №3038-VI встановлено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних, розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи, затвердження проектної документації,

Відповідно до частини 5 статті 20 Земельного кодексу України, види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Класифікацією видів цільового призначення земель (Класифікатор №548) визначено види цільового призначення земель. Розділом другим згаданої класифікації передбачено, що землі житлової забудови поділяються, зокрема, на землі «для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку» (02.03) та на землі «для іншої житлової забудови» (02.07).

Підрозділ 02.07 «для іншої житлової забудови» відноситься до Секції В «Землі житлової та громадської забудови» розділу 02 «Землі житлової забудови» Класифікації видів цільового призначення земель.

Розділом третім згаданої класифікації передбачено, що землі громадської забудови поділяються, зокрема, на землі «для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови»(03.15).

Підрозділ 03.15 «для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови» відноситься до Секції В «Землі житлової та громадської забудови» Класифікації видів цільового призначення земель.

Суд звертає увагу, що код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі, та не можна вважати невідповідністю наміри забудови до цільового призначення здійснення забудови позивачем земельної ділянки, оскільки код охоплює цільове призначення земельної ділянки, що вказане у Державному земельному кадастрі, - 03.15 «Для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови».

Суд вважає, що затвердженими містобудівними умовами та обмеженнями забудови земельної ділянки вірно визначено відповідність намірів забудови виду цільового призначення земельної ділянки, що не є порушенням абзацу другого частини 2 статті 24 Закону № 3038-VІ. Зміст даної норми вказує на те, що забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення.

При цьому суд приймає до уваг те, що жодних обмежень, які стосуються видів цільового призначення землі, наведена норма не містить.

В судовому засіданні встановлено, що для надання позивачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки ним подано документи, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою, а саме: витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.12.2015 року індексний номер витягу 51293838, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01, що наявний в матеріалах адміністративної справи (а.с. 34).

Так у вказаному витязі зазначено, що земельна ділянка за кадастровим номером :01:011:0121, площею 0,20 га, розташована за адресою: вул. Горбачевського в м. Івано-Франківськ належить до комунальної власності, орендарем якої є ОСОБА_3, орендодавець (власник) Територіальна громада міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 міської ради, а цільове призначення - для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови, для розміщення та обслуговування стоянки автомобілів, тобто відноситься до земель житлової та громадської забудови та дає право позивачу на забудову даної земельної ділянки.

Щодо надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за відсутності затверджених відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" плану зонування суд зазначає.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №3038-VI генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Частина 1 статті 18 Закону №3038-VI план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону №3038-VI детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території

При цьому, згідно частини 8 статті 19 Закону №3038-VI детальний план території у межах населеного пункту розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою.

Таким чином, в основі плану зонування та детального плану території знаходиться генеральний план міста та відповідно чинний закон не передбачає обовязку для територіальної громади у випадку розроблення і затвердження детального плану території додатково розробляти і затверджувати ще й план зонування території.

Судом встановлено, що детальний план території, в межах якої позивачем здійснюється будівництво, розроблений та затверджений ОСОБА_1 міською радою рішенням від 29.08.2007 року зі змінами від 08.07.2016 року, а Фрагмент проекту детального планування мікрорайону №7 із відображенням об'єктів будівництва міститься у Довідці з містобудівного кадастру, яка подана ОСОБА_3 при виготовленні містобудівної документації, та наявна в матеріалах адміністративної справи.

Отже, в силу вимог пункту 4 частини 4 статті 19 Закону №3038-VІ наявний у спірних правовідносинах детальний план території орендованої земельної ділянки є належною і достатньою містобудівною документацією, на підставі якої користувачі землі вправі отримувати у встановленому законом порядку відповідні містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки.

Окрім цього, безпідставним є твердження контролюючого органу про те, що в містобудівному розрахунку відсутні показники щодо забезпечення обєкта будівництва необхідними майданчиками, оскільки містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки в м. Івано-Франківську по вул. Горбачевського № 110-31.2.1-01 від 29.05.2017 року щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими закладами громадського призначення (II черга будівництва) містяться такі дані: ігрові для дітей дошкільного й молодшого віку не менше 160 м2, для відпочинку дорослого населення не менше 16 м2, для занять фізкультурою не менше 32 м2, для господарських цілей не менше 48 м2, для стоянки автомобілів на 38 машино-місць для житлового будинку, плюс місця для паркування автомобілів для громадських приміщень, згідно розрахунку та функціонального призначення.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права із урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі «ОСОБА_4 Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» (№12742/87) Європейський суд з прав людини постановив, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати так.

Отже, отримавши в оренду земельну ділянку, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови, для розміщення та обслуговування стоянки автомобілів, та яка відноситься до земель житлової та громадської забудови, позивач має право на її забудову.

Тобто, очікування ОСОБА_3 щодо отримання містобудівних умов та обмежень забудови зазначеної земельної ділянки для будівництва були правомірними.

Згідно приписів частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів та не довів правомірності прийняття оскаржуваних рішень. Натомість позивачем повністю доведено обставини, на яких грутуються його позовні вимоги.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що рішення прийняті управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області від 27.04.2017 року про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 29.09.2016 року №153-51.1-01 та від 13.11.2017 року про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 29.05.2017 року №110-31.2.1-01 є протиправними, а тому їх слід скасувати.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення повністю.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції від 08.05.2018 року за №0.0..1 позивачем сплачений судовий збір в розмірі 3 524 грн.

На підставі Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, керуючись статтями 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області від 27.04.2017 року про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 29.09.2016 року №153-51.1-01 та від 13.11.2017 року про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 29.05.2017 року №110-31.2.1-01.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України 3 524 (три тисячі пятсот двадцять чотири) грн. судового збору.

Згідно ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (код НОМЕР_1), вул. Галицька, 169/25, м. Івано-Франківськ, 76008

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (код 37471912), бульвар Лесі Українки, 29, м. Київ, 01133

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

Рішення складене в повному обсязі 18 червня 2018 р.