Справа № 820/1491/18
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 р. справа № 820/1491/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Лук'янчук О.І.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, представника третьої особи 1 - не прибув, представника третьої особи 2 - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, треті особи: Національна поліція України, Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області про визнання протиправної бездіяльності та стягнення одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо невиплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності в термін, встановлений Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01. 2016 № 4;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності в розмірі 144000 грн.

В обгрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що з 24.03.1994 року по 06.11.2015 року ОСОБА_3 проходила службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року продовжила службу в Національній поліції України. З 31.12.2016 року ОСОБА_3 звільнено з посади через хворобу, з огляду на захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та встановленням ІІ групи інвалідності. 26.09.2017 року начальником ГУНП в Харківській області затверджено висновок про призначенням ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, 02.10.2017 року ОСОБА_3 включено до списку осіб, які мають право на виплату одноразової допомоги в разі втрати працездатності для виплати одноразової грошової допомоги у сумі 144000, 00 грн. Однак, наразі ГУ НП в Харківській області не проведено виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, що є протиправною бездіяльністю зі сторони субєкта владних повноважень, на підставі чого позивач змушений звернутись до суду із даним позовом.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Харківській області, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що 20.09.2017 року сектором з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Харківській області сформовано потребу в коштах на виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 та направлено до головного розпорядника коштів - Національної поліції України. 22.02.2018 року за № 572/29/2/01-2018 та 03.03.2018 за № 2628/09/30-2018 до ГУНП в Харківській області надійшли листи Національної поліції України про дотримання вимог п.4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» при прийнятті рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги поліцейським, яким була встановлена інвалідність протягом шести місяців після звільнення. 12.03.2018 року сектором з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Харківській області, з урахуванням вищезазначених листів, було направлено лист (вих. № 92/119-29-2/01-2018) до ДФЗБО НП України про призупинення виплати коштів, згідно з поданою потребою від 20.09.2017 за № 184/119-29-2/01-2017 на виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, у зв'язку із переглядом документів, поданих відповідним колом осіб, серед яких був і позивач стосовно виплати одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності. В результаті проведення перевірки, підтверджено право ОСОБА_3 на отримання одноразової грошової допомоги, та наразі позивач знаходиться у черзі на виплату ОГД під порядковим номером 33. З огляду на вищезазначене, представник відповідача вважає, що ГУНП в Харківській області виконано всі необхідні умови для призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи Національної поліції України, заперечуючи проти задоволення позовних вимог в своїх поясненнях від 13.06.2018 року (вх. № 01-26/28370/18) та від 12.06.2018 року (вх. № 01-26/28370/18) зазначив, що ГУНП у Харківській області надано суду докази здійснення усіх необхідних дій для виплати ОГД, а Національна поліція України відповідно до вказаних вимог Порядку повинна виділяти вказані кошти в порядку черговості шляхом розподілу асигнувань в межах коштів передбачених державним бюджетом на зазначені цілі, ГУНП в Харківській області виплатить ОГД позивачу протягом 5 робочих днів після їх отримання від Національної поліції України, що передбачено пунктом 7 Розділу IV Порядку. Тобто, як вважає представник третьої особи, Національна поліція України при виділенні коштів для виплати ОГД діє в мажах, у спосіб та на підставі Конституції та законів України і не порушувала прав позивача.

Представник третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання 14.06.2018 року не прибув.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з 24 березня 1994 року по 06 листопада 2015 року ОСОБА_3 проходила службу в органах внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року продовжила службу в Національній поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 30.12.2016 № 598 о/с ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції з 31.12.2016 з посади начальника сектору реагування патрульної поліції № 4 Чугуївського відділу поліції ГУНП в Харківській області за п. 2 (через хворобу) ч, 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (а.с. 14).

Обласною медико-санітарною комісією № 3 з 11 квітня 2017 року ОСОБА_3 встановлено II групу інвалідності та визначено, що захворювання повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що також підтверджено відповідачем в своєму відзиві на позов (а.с. 78).

Як вбачається із заяви позивача (а.с. 96), в квітні 2017 року ОСОБА_3 було подано заяву про виплату одноразової грошової допомоги на імя начальника ГУНП в Харківській області та усі необхідні документи, які передбачені п. 5 розділу III Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 № 4 (далі - Порядку).

Відповідно до інформації ГУНП в Харківській області, 26 вересня 2017 року начальником ГУНП в Харківській області затверджено висновок про призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги та 2 жовтня 2017 року видано наказ № 1377, про прийнятне рішення про виплату ОГД позивачу у сумі 144000 грн.

20 вересня 2017 року сектором з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Харківській області сформовано потребу в коштах на виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 та направлено її до головного розпорядника коштів - Національної поліції України (вих. № 184/119-29-2/01-2017).

З огляду на неотримання одноразової грошової допомоги у встановлений законом строк, 03.01.2018 року ОСОБА_3 повторно звернулась до Начальника ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 з метою вирішення питання щодо виплати одноразової грошової домоги, у разі втрати працездатності.

Як вбачається з відзиву відповідача на позов (вх. № 01-26/223636/18 від 16.05.2018 року), 12.03.2018 року сектором з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Харківській області на адресу Національної поліції України направлено за вих. № 92/119-29-2/0102018 про призупинення виплати коштів згідно з поданою потребою від 20.09.2017 за вих. № 184/119-29-2/01-2017 на виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, у звязку із переглядом документів, поданих відповідним колом осіб, стосовно виплати одноразової грошової допомоги, серед яких була і позивач.

Згідно листа сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Харківській області від 05.04.2018 № 126/119-29-2/0102018 працівниками сектору була проведена робота по перевірці усіх поданих позивачем матеріалів на відповідність пункту 4 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» щодо дотримання терміну визначення поліцейському інвалідності, а саме - протягом 6 місяців після звільнення.

Внаслідок проведеної перевірки право ОСОБА_3 на виплату одноразової грошової допомоги підтверджено.

Після проведення перевірки, сектором з питань пенсійного забезпечення ГУНП з урахуванням дати подання заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги було сформовано список на виплату в порядку черговості та 03 травня 2018 року за вих. № 167/119-29-2/01-2018 направлено до ДФЗБО Національної поліції України розрахунок потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності. Вказаний розрахунок надійшов на адресу Національної поліції України 11 травня 2018 року.

Як вбачається з пояснень Національної поліції України від 13.06.2018 року (вх. № 01-26/28370/18), на даний час ОСОБА_3 знаходиться у черзі на виплату ОГД під порядковим номером 33, у звязку з чим ДФЗБО Національної поліції України планує виділити фінансування для виплати їй ОГД у червні 2018 року.

Водночас, на момент вирішення справи, доказів виконання відповідачем вимог законодавства щодо виплати ОСОБА_3 ОГД матеріали справи не містять, а відповідачем до суду не надано доказів на спростування вказаних обставин.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі Закон "Про національну поліцію").

Відповідно до ч. 1 ст. 97 Закону «Про Національну поліцію» ( в редакції на час звернення позивача за призначенням одноразової грошової допомоги) одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, : 4) у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), повязаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Частиною 2 статті 97 Закону № 580-VIII передбачено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджено наказ Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року N 4, він визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т. ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій. Згідно пп.2 п.1 розділу ІІ Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії. Поліцейський вважається таким, що виконує службові обов'язки, якщо він забезпечує виконання основних завдань та повноважень поліції, визначених Законом України "Про Національну поліцію", у тому числі під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або виконував основні завдання та повноваження міліції, що були визначені Законом України "Про міліцію" (п. 3 р. 1 Порядку). А п. 4 р. 1 Порядку встановлено випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема : 4) пов'язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у органах поліції, навчальних закладах здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) органів поліції та навчальних закладів, а також фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК). СДНОП визначають обставини настання події та відповідають за правильність кваліфікації нещасних випадків, які призвели до втрати працездатності, згідно із законодавством України. ВЛК відповідають за перевірку матеріалів на відповідність діагнозу, за яким установлено втрату працездатності, переліку хвороб, отриманих під час проходження служби, згідно із законодавством України. Підрозділи кадрового забезпечення відповідають за достовірність інформації про періоди служби даним з особової справи та правильність визначення випадків для виплати грошової допомоги, згідно із законодавством України. Фінансові підрозділи відповідають за правильність обчислення та перерахування до установ банку ОГД згідно з реквізитами, зазначеними в заяві (рапорті) особою, яка має право на цю виплату, згідно із законодавством України. Керівники органів поліції, навчальних закладів відповідають за правильність призначення сум ОГД, згідно із законодавством України.(п.1 розділ ІІІ Порядку).

Відповідно до відомостей довідки до акта МСЕК серії 12 ААА № 459468 позивачу було вставлено ІІ групу інвалідності з 11.04.2017.

При цьому, із матеріалів справи вбачається, що саме через хворобу позивача було звільнено з Головного управління Національної поліції в Харківській області. Тобто, останнім місцем служби позивача як поліцейського є Головне управління Національної поліції в Харківській області, а захворювання було пов'язано з проходженням ним служби в поліції.

Відповідно до пункту 1 Розділу 4 Порядку фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги (ОГД), форма якого наведена у додатку 2 до Порядку. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Згідно п. 2 розділу IV Порядку висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє:2) у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій. Рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п'ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови. (п.3 розділу IV). Виділення коштів органам поліції для виплати ОГД здійснюється фінансовим підрозділом центрального органу управління поліції шляхом розподілу асигнувань в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України на зазначені цілі. Виділення коштів навчальним закладам для виплати ОГД здійснюється фінансовим підрозділом Міністерства внутрішніх справ відповідно до законодавства (п.5 розділу розділу IV).

Поліцейським або членам сім'ї загиблого поліцейського нарахування та виплата ОГД здійснюється після надходження коштів на зазначені цілі до відповідного органу поліції, навчального закладу. Виплата проводиться фінансовим підрозділом за останнім місцем проходження служби поліцейським шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку або через касу органу поліції, навчального закладу (п.6 розділу ).

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2017 року начальником ГУНП в Харківській області затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 у розмірі 144000,00 грн.

02.10.2017 року ГУНП в Харківській області сформовано наказ № 1377 про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, яким затверджено список осіб, які мають право на виплату такої допомоги у вересні 2017 року (а.с. 34), до якого також включено і позивача.

За вимогами п. 7 Порядку № 4, ОГД виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п'яти робочих днів після їх надходження, в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції або навчальних закладів (п. 7 розділу IV).

Отже, оскільки наказ про призначення позивачу одноразової грошової допомоги прийнято 02.10.2017, така допомога повинна була бути йому виплачена не пізніше 02.12.2017, тобто коли сплив визначений пунктом розділу IV Порядку № 4 максимальний двомісячний термін для її виплати.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням служби в поліції, у встановлений законом строк.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що поліцейські позбавлені права на отримання ОГД, у разі якщо їм встановлена інвалідність до звільнення з порушенням 6 місячного строку за вимогами ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки, по-перше, питання щодо призначення ОГД ОСОБА_3 було вирішено відповідачем шляхом прийняття відповідного висновку та наказу про призначення ОГД, а тому не потребує додаткового доказування, а по-друге, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Суд вважає, що відповідачем невірно дається тлумачення п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон), одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

Так, в редакції станом на день встановлення позивачу інвалідності внаслідок захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, редакція п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» мала наступний зміст: « Одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: 4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті».

Отже, з 11.04.2017 у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням 2-ї групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням служби в поліції, а відтак позивач мав право на отримання допомоги, оскільки інвалідність виникла внаслідок захворювання, яке було пов'язано з проходженням служби в поліції.

З 07 листопада 2015 року на службу до поліції у визначеному Законом порядку прийнято значну кількість колишніх працівників міліції, які пройшли переатестацію.

Разом з тим, Закон «Про Національну поліцію» не забезпечував право на одноразову грошову допомогу поліцейським, які втратили працездатність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання службових обов'язків в органах внутрішніх справ чи проходженні служби в органах внутрішніх справ, або втратили працездатність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Тому до даного Закону були внесені зміни, які забезпечували гарантії соціального захисту поліцейських, які до прийняття на службу до поліції, під час виконання службових обов'язків в органах внутрішніх справ чи проходження служби в органах внутрішніх справ отримали поранення (контузію, травму або каліцтво), або які втратили працездатність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Ці доповнення до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону розширили список осіб, яким гарантувалась та виплачувалась ця допомога.

З огляду на викладене, суд вважає, що у зв'язку з невиплатою одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про національну поліцію» було порушено право позивача на отримання соціальної виплати, а тому така бездіяльність відповідача визнається судом протиправною.

Також, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на те, що така грошова допомога позивачу може бути виплачена лише після надходження виділених коштів від головного розпорядника - Національної поліції України, оскільки, як Порядком № 4, такі і іншими нормативно-правовими актами, що регулюють дані правовідносини, органам Національної поліції України не надано повноважень порушення встановленого максимального строку виплати одноразової грошової допомоги.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а не проведення виплати такої соціальної виплати порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном.

Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок чи компенсацій, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (рішення Європейського суду у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року).

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22 червня 2010 року у справі № 21-399во10, від 07 грудня 2012 року у справі №21-977во10, від 03 грудня 2010 року у справі № 21- 44а10).

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

При цьому суд звертає увагу на підвищені гарантії соціальної захищеності осіб, що перебувають на службі в органах внутрішніх справ, з боку держави, що повинні бути реалізованими у комплексі заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або відставку.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією, яка викладена Верховним судом України в постанові від 07.03.2018 року по справі №464/5571/16-а.

Також, відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

У даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо стягнення із відповідача на користь позивача суми одноразової грошової допомоги є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (вул. Верстатна, буд. 87,м. Харків, 61047. код НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків, 61002, ), треті особи: Національна поліція України (вул. Ак. Богомольця, буд. 10, 01601, м. Київ, ), Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області ( вул. Бакуліна, буд. 18, 61066, м. Харків, ) про визнання протиправної бездіяльності та стягнення одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо невиплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності в термін, встановлений Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків, 61002, ) на користь ОСОБА_3 (вул. Верстатна, буд. 87,м. Харків, 61047, код НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності в розмірі 144000 (сто сорок чотири тисячі) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19 червня 2018 року.

Суддя Горшкова О.О.