Справа № 804/1576/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2018 року Справа № 804/1576/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -
01.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи електрозварювальником ручної зварки 3-го розряду у Тресті «Нікопольбуд» у період з 05 січня 1982 року по 17 вересня 1982 року та період роботи водієм у Районному виробничому обєднанні «Райсільгоспхімія» Нікопольського району Дніпропетровської області у період з 04 липня 1983 року по 16 серпня 1989 року;
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи електрозварювальником ручної зварки 3-го розряду у Тресті «Нікопольбуд» у період з 05 січня 1982 року по 17 вересня 1982 року та період роботи водієм у Районному виробничому обєднанні «Райсільгоспхімія» Нікопольського району Дніпропетровської області у період з 04 липня 1983 року по 16 серпня 1989 року для обчислення розміру пенсії та провести перерахунок пенсії за віком, враховуючи цей період додатково з 05 січня 2015 року та провести виплату позивачу недоотриманої пенсії з 05 січня 2015 року.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач, не зважаючи на те, що в трудовій книжці, заведеній 30 липня 1978 року, містяться всі необхідні відомості про роботу позивача, неправомірно відмовив позивачу у включенні до трудового стажу періоду роботи електрозварювальником ручної зварки 3-го розряду у Тресті «Нікопольбуд» у період з 05 січня 1982 року по 17 вересня 1982 року, та водієм у Районному виробничому обєднанні «Райсільгоспхімія» Нікопольського району Дніпропетровської області у період з 04 липня 1983 року по 16 серпня 1989 року. Тобто неправомірно не зараховано страховий стаж розміром 06 років 08 місяців 25 днів.
Також, зауважено, що у випадку відсутності документів, безпосередньо пов'язаних з конкретним видом діяльності особи, трудовий стаж може бути підтверджений документами, які взагалі не стосуються трудових обов'язків особи на підприємстві (установі, організації). Так, у випадку повної відсутності документів орган Пенсійного фонду має запропонувати особі, яка звертається за призначенням пенсії, представити свідків, які б могли підтвердити його трудовий стаж.
Позивач вважає, що відповідач своїми неправомірними діями щодо відмови позивачу зарахувати до його стажу роботи період з 05 січня 1982 року по 17 вересня 1982 року, та з 04 липня 1983 року по 16 серпня 1989 року порушив його права, свободи та законні інтереси: право на забезпечення у разі втрати працездатності відповідно до закону, визначене ст.46 Конституції України; право на гідне пенсійне забезпечення - достатній життєвий рівень, визначене ст.48 Конституції України; право на зарахування до стажу роботи на підприємстві, виконуваної позивачем на підставі трудового договору, яке передбачено ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Ухвалою від 05.03.2018 року відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Представник відповідача позов не визнав, надавши свій письмовий відзив від 26.03.2018 року. Зокрема, вказав, що під час первинного призначення пенсії позивачу до загального стажу не було зараховано період роботи з 04.07.1983 року по 16.08.1989 року, оскільки ОСОБА_1А був прийнятий до «Никопольской райсельхозхимия» (мовою оригіналу), а звільнений з «Районного производственного объединения «Сельхозхимия» (мовою оригіналу), проте записи про перейменування в трудовій книжці від сутні. Тому, управлінням було направлено запит від 16.01.2015 року № 855/05/10 про даний період роботи до архівного відділу Нікопольської районної державної адміністрації. На запит архівний відділ Нікопольської районної державної адміністрації направив на адресу відповідача архівну довідку, в якій повідомив, що на державне зберігання документи Нікопольської райсільгоспхімії не надавались. Також, зазначив, що до загального стажу не було зараховано період роботи у тресті «Ні копольбуд» з 05.01.1982 р. по 17.09.1982 р., оскільки у записі трудової книжки відсутня дата наказу про звільнення та не читається печатка при закріпленні даного запису, що, на думку представника відповідача, не відповідає Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» № 58. Документи тресту «Нікопольбуд» до архівного від ділу Нікопольської міської ради не передавались.
Також, представник відповідача зауважив, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або від сутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Проте, у пенсійній справі показання свідків відсутні.
Окрім цього, послався на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду.
03.04.2018 року позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якій він зазначив, що відповідно до п. 3 Порядку №637 обовязок щодо підтвердження трудового стажу на підставі показань свідків покладено саме на органи Пенсійного фонду, а у відзиві на позов відповідач намагається цей обовязок покласти безпосередньо на позивача, а тому, позивач вважає, що у його пенсійній справі показання свідків відсутні через бездіяльність відповідача. Зауважив, що обставини, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, нічим не підтверджені. Також, вказав, що звернувся до суду у строк, визначений вимогами п.1 ч.2 ст. 122 КАС України.
18.04.2018 року від представника відповідача до суду надано заперечення на відзив, в яких представник відповідача зазначив, що у відповіді на відзив позивач не заперечує, що записи в його тру довій книжці за період роботи з 05.01.1982 р. по 17.09.1982 р. у тресті «Нікопольбуд» та з 04.07.1983 р. по 16.08.1989 р. у «Районному виробничому обєднанні «Райсільгоспхімія» Нікопольського району Дніпропетровської області не відповідають Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» № 58. Лише звинувачує управління про не залучення свідків для підтвердження періодів роботи. Послався також на те, що Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудо вої книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 не зобовязує орган Пенсійного фонду розшукувати та залучати свідків, а надає можливість пенсіонеру таким чином підтвердити свій стаж у Пенсійному фонді України.
Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є пенсіонером і перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 05.01.2015 року отримує пенсію за віком за Списком №1 з зарахуванням страхового стажу у 32 роки 02 місяці 02 дні.
При цьому, 09 січня 2018 року позивач звернувся до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - на особистий прийом до спеціаліста Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області ОСОБА_2 з питанням стосовно надання інформації про перерахунок йому пенсії, який мав відбутися з 01 жовтня 2017 року у звязку з ухваленням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-УІІІ.
На своє звернення позивач отримав розпорядження № 806517 від 09.01.2018р. Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, що містить інформацію про його зарахований стаж та розрахунок пенсії, в якому зазначено, що страховий стаж, який зарахований позивачу, складає 32 роки 02 місяці 02 дні. Це саме відображено у наданому позивачу розрахунку стажу за №806517, здійсненого Нікопольським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (документи не підписані спеціалістом ОСОБА_2 та не містять відбитку печатки).
Із вказаних документів позивачу стало відомо, що до його загального трудового стажу не включено період його роботи: електрозварювальником ручної зварки 3-го розряду у Тресті «Нікопольбуд» у період з 05 січня 1982 року по 17 вересня 1982 року (06 років 00 місяців 13 днів); водієм у Районному виробничому обєднанні «Райсільгоспхімія» Нікопольського району Дніпропетровської області у період з 04 липня 1983 року по 16 серпня 1989 року (08 місяців 12 днів).
Позивач звернувся до відповідача із зверненням з питання розрахунку стажу.
На письмове звернення позивача, поштою направлено засобами поштового звязку відповідь-лист Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 25.01.2018р. за № Г-28-1, у якому надано роз'яснення, що цей період не включено до трудового (страхового) стажу у зв'язку з тим, що, зокрема:
- у трудовій книжці в записі № 5-6 при звільненні з роботи не вказано рік звільнення;
- у записі при звільненні з роботи не можливо прочитати печатку підприємства, з якого звільнився позивач;
- для підтвердження періодов роботи з 04.07.1983 по 16.08.1989 управлінням було зроблено запит до архівного відділу Нікопольської державної районної адміністрації, з якого отримана відповідь від 16.01.2015 № 855/05/10 про те, що на державне зберігання архіви «Нікопольської рай сільгоспхімії» не передавались;
- за період роботи позивача у 05.01.1982 по 17.09.1982 у тресті «Нікопольбуд» зробити запит, немає підстав, так як після ліквідації підприємства ВАТ «Нікопольбуд», за повідомленням арбітражного керуючого ОСОБА_3, ним 25.12.2008 на архівну обробку з подальшою постановою на архівний облік передані наступні документи до ТОВ «Юридично - архівного бюро «Легіс» (м. Дніпропетровськ): накази голови правління ВАТ «Нікопольбуд» з особового складу з 1995 по 2002, з 2004 по 2005, розрахунково - платіжні відомості та особові рахунки ВАТ «Нікопольбуд» з 1995 по 2004;
- що стосується документів за інші періоди, то за повідомленням Дніпропетровського обласного управління з питань банкрутства від 15.09.2009 за №865/09 (02-17 л) під час ліквідаційної процедури ліквідатором ОСОБА_3 була отримана для ознайомлення документація ВАТ «Нікопольбуд», починаючи з 1995, інша частина архівних документів, починаючи з 1947, не були отримані ліквідатором та не перебували у його віданні в процедурі ліквідації ВАТ «Нікопольбуд».
Таким чином, позивачу зараховано відповідачем загальний страховий стаж у 32 роки 02 місяці 02 дні.
Позивач вважає, що відповідач неправомірно відмовив йому у включенні до трудового стажу періоду роботи електрозварювальником ручної зварки 3-го розряду у Тресті «Нікопольбуд» у період з 05 січня 1982 року по 17 вересня 1982 року, та водієм у Районному виробничому обєднанні «Райсільгоспхімія» Нікопольського району Дніпропетровської області у період з 04 липня 1983 року по 16 серпня 1989 року, у звязку з чим, звернувся до суду.
Виходячи зі змісту предявлених позовних вимог, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Статтею 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) також передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Стаття 24 Закону № 1058-IV визначає періоди, з яких складається страховий стаж.
Так, згідно з частиною першою цієї статті страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частини друга статті 24 Закону № 1058-IV).
Відповідно до ч. 1 ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
дповідно до статті 98 Закону № 1788-XII перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у звязку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція № 58).
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Пунктом 2.4 Інструкції № 58 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується « 05.01.1993».
Відповідно до пункту 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.
Пунктом 2.9 Інструкції № 58 передбачено, що виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.
У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.
Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 2 Порядку № 637 передбачено, що в разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Як встановлено судом, спір між сторонами виник з приводу наявності чи відсутності підстав для зарахування при обчисленні пенсії періоду роботи позивача електрозварювальником ручної зварки 3-го розряду у Тресті «Нікопольбуд» у період з 05 січня 1982 року по 17 вересня 1982 року та періоду роботи водієм у Районному виробничому обєднанні «Райсільгоспхімія» Нікопольського району Дніпропетровської області у період з липня 1983 року по 16 серпня 1989 року, з огляду на те, що ОСОБА_1А був прийнятий до «Никопольской райсельхозхимия», а звільнений з «Районного производственного объединения «Сельхозхимия» (мовою оригіналу), проте записи про перейменування в трудовій книжці від сутні; у записі трудової книжки відсутня дата наказу про звільнення та не читається печатка при закріпленні даного запису.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач, приймаючи рішення про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи електрозварювальником ручної зварки 3-го розряду у Тресті «Нікопольбуд» у період з 05 січня 1982 року по 17 вересня 1982 року та періоду роботи водієм у Районному виробничому обєднанні «Райсільгоспхімія» Нікопольського району Дніпропетровської області у період з 04 липня 1983 року по 16 серпня 1989 року, не сприяв позивачу у вирішенні питання щодо підтвердження наявності страхового стажу на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, хоча, на думку суду, відповідач мав таку можливість.
Оглядом копії трудової книжки позивача судом встановлено, що трудова книжка, яка заведена 30 липня 1978 року, містить всі необхідні відомості про роботу позивача, а саме:
- електрозварювальником ручної зварки 3-го розряду у Тресті «Нікопольбуд» у період з 05 січня 1982 року по 17 вересня 1982 року (записи № 5,6 розділу «ВІДОМОСТІ про РОБОТУ» на сторінках 4-5);
- водієм в Районному виробничому обєднанні «Райсільгоспхімія» Нікопольського району Дніпропетровської області у період з 04 липня 1983 року по 16 серпня 1989 року (записи № 9,10,11,12 розділу «ВІДОМОСТІ про РОБОТУ» на сторінках 6-8-9). 04.07.1983р. позивач прийнятий на роботу водієм автомобілю за кваліфікацією «водій третього класу». 25.05.1987р. позивачу присвоєна кваліфікація «водій другого класу», 29.11.1988р. позивачу присвоєна кваліфікація «водій першого класу». Згідно інформації, що міститься на вказаних сторінках, вбачається що позивач працював водієм в Районному виробничому обєднанні «Райсільгоспхімія» Нікопольського району Дніпропетровської області (згідно відбитку печатки на сторінках 8 та 18), а на сторінці 6 (запис у трудовій книжці № 9) містить штамп із скороченим найменуванням «Нікопольская райсельхозхимия» (мовою оригіналу) того самого підприємства, що відповідачу дало зробити, на думку суду, хибний висновок про перейменування підприємства.
Крім того, трудова книжка позивача містить відомості про нагороди за період його роботи водієм в Районному виробничому обєднанні «Райсільгоспхімія» Нікопольського району Дніпропетровської області у період з 04 липня 1983 року по 16 серпня 1989 року, а саме: запис № 2 від 04.11.1987 року розділу «ВІДОМОСТІ про НАГОРОДИ», який також скріплений відбитком печатки підприємства, з якого вбачається найменування підприємства - як «Районное производственное обьєдинение «Райсельхозхимия» Никопольского района Днепропетровськой области» - мовою оригіналу.
Таким чином, суд зазначає, що за наявності у позивача основного документу, що підтверджує стаж роботи та відповідного запису у ній, відсутні підстави та необхідність підтвердження стажу роботи позивача у відповідності з Постановою КМУ № 637, у зв'язку з чим, положення Порядку підтвердження стажу роботи, затвердженого вказаною постановою застосуванню, у даному випадку, не підлягають.
Суд зосереджує увагу на тому, що ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного страхового стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Зазначаючи про обставини відсутності у трудовій книжці дати наказу про звільнення позивача, відповідачем не наведено підстав, за яких таке оформлення записів робить їх недійсними або сумнівними. Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу. Ліквідація підприємства ВАТ «Нікопольбуд», а так само і відсутність документів по цього підприємства на зберіганні в архівних установах, не може анулювати записи трудової книжки, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним страхового стажу.
Тому, суд дійшов висновку про безпідставність не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду роботи електрозварювальником ручної зварки 3-го розряду у Тресті «Нікопольбуд» у період з 05 січня 1982 року по 17 вересня 1982 року та періоду роботи водієм у Районному виробничому обєднанні «Райсільгоспхімія» Нікопольського району Дніпропетровської області у період з 04 липня 1983 року по 16 серпня 1989 року, у в звязку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних , комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Враховуючи викладне, положення ст.122 КАС України, а також те, що про своє порушене право позивач дізналася 09.01.2018 року на особистому прийомі у спеціаліста відповідача, до суду із вказаним позовом звернулася 01.03.2018 року, суд вважає, що позивач не пропустив строк для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів
Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не довів суду правомірність та законність своїх дій всупереч вимогам ч. 2 ст.77 КАС України.
Враховуючи вищенаведені обставини, суд прийшов до висновку, що позивач має право на пенсію за віком при наявності відповідного стажу роботи, з врахуванням періодів його роботи електрозварювальником ручної зварки 3-го розряду у Тресті «Нікопольбуд» у період з 05 січня 1982 року по 17 вересня 1982 року та періоду роботи водієм у Районному виробничому обєднанні «Райсільгоспхімія» Нікопольського району Дніпропетровської області у період з 04 липня 1983 року по 16 серпня 1989 року, в звязку з чим, слід зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи електрозварювальником ручної зварки 3-го розряду у Тресті «Нікопольбуд» у період з 05 січня 1982 року по 17 вересня 1982 року та період роботи водієм у Районному виробничому обєднанні «Райсільгоспхімія» Нікопольського району Дніпропетровської області у період з 04 липня 1983 року по 16 серпня 1989 року та провести перерахунок його пенсії з врахуванням спірного періоду часу, починаючи з дати початку здійснення пенсійних виплат, а саме, з 05.01.2015 року, і виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 72-77, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи електрозварювальником ручної зварки 3-го розряду у Тресті «Нікопольбуд» у період з 05 січня 1982 року по 17 вересня 1982 року та період роботи водієм у Районному виробничому обєднанні «Райсільгоспхімія» Нікопольського району Дніпропетровської області у період з 04 липня 1983 року по 16 серпня 1989 року.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи електрозварювальником ручної зварки 3-го розряду у Тресті «Нікопольбуд» у період з 05 січня 1982 року по 17 вересня 1982 року та періоду роботи водієм у Районному виробничому обєднанні «Райсільгоспхімія» Нікопольського району Дніпропетровської області у період з 04 липня 1983 року по 16 серпня 1989 року та провести перерахунок його пенсії з врахуванням спірного періоду часу, починаючи з дати початку здійснення пенсійних виплат, а саме, з 05.01.2015 року і виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 1409,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4