Справа № 815/324/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/324/18

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Танасогло Т.М., Запорожана Д.В.

при секретарі - Андроновій Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДТРЕСТ-ВВ" до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Київській міській митниці Державної фіскальної служби, а саме: визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів № UA100110/2017/001338/2 від 29 грудня 2017 року, № UA100110/2017/001339/2 від 29 грудня 2017 року, № UA100110/2017/001340/2 від 29 грудня 2017року; визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100110/2017/01584 від 29 грудня 2017 року, № UA100110/2017/01585 від 29 грудня 2017 року, № UA100110/2017/01586 від 29 грудня 2017 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року задоволено заявлені позовні вимоги, так як товариством надано усі необхідні документи для здійснення митного контролю та митного оформлення вантажу.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим обставинам справи, так як подані позивачем документи для здійснення митного контролю та митного оформлення вантажу не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а тому заявлена митна вартість не підтверджена документально, внаслідок чого митним органом правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товару.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 квітня 2017 року між ТОВ «Будтрест-ВВ» та HENGSHUI LINHAI FIBERGLASS CO., LTD (Китай) укладено Контракт купівлі-продажу № HLF/BB-220417, за умовами якого, продавець продає, а покупець купує товари народного споживання, у відповідності з документами на відвантаження, узгодженими та підписаними сторонами, на кожну поставку окремо і на умовах, зазначених у даному Контракті та інвойсах і доповненнях до нього (п. 1.1. Контракту). (т.1, а.с.13-17)

В свою чергу, за наслідком виконання умов укладеного Контракту, а також з метою здійснення процедури митного оформлення отриманого товару, 29 грудня 2017 року товариством для визначення митної вартості за електронними митними деклараціями № UA100110/2017/117367 від 29 грудня 2017 року, № UA100110/2017/117368 від 29 грудня 2017 року, № UA100110/2017/117366 від 29 грудня 2017 року надіслано до Київської міської митниця ДФС наступні документи: копію контракту купівлі-продажу №HLF/BB-220417 від 22 квітня 2017 року; копії інвойсів №HLF/BB-20171107 від 07 листопада 2017 року, №HLF/BB-20171107-1 від 07 листопада 2017 року, № HLF/BB-201711 від 11 листопада 2017 року; копії коносаментів № MRFB17101679B від 07 листопада 2017 року, № MRFB17101679A від 07 листопада 2017 року, № MRFB17110680 від 11 листопада 2017 року; копії пакувальних листів № HLF/BB-20171107 від 07 листопада 2017 року, № HLF/BB-20171107-1 від 07 листопада 2017 року, № HLF/BB-201711 від 11 листопада 2017 року; копії CMR № 354 від 28 грудня 2017 року, № 423 від 28 грудня 2017 року, № 967 від 28 грудня 2017 року, № 010 від 28 грудня 2017 року, № 063 від 28 грудня 2017 року; копії прайс-листів продавця HENGSHUILINHAIFIBERGLASSCO., LTD (Китай) від 04 серпня 2017 року та від 11 жовтня 2017 року.

Проте, рішеннями № UA100110/2017/01584 від 29 грудня 2017 року, № UA100110/2017/01585 від 29 грудня 2017 року, № UA100110/2017/01586 від 29 грудня 2017 року Київською міською митницею Держаної фіскальної служби відмовлено у митному оформленні товару за заявленою позивачем митною вартістю.

При цьому, 29 грудня 2017 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100110/2017/001338/2, № UA100110/2017/001339/2, № UA100110/2017/001340/2.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями митного органу товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок, з яким погоджується судова колегія, про задоволення позовних вимог, так як товариством належним чином підтверджено заявлену митну вартість товару для здійснення його митного оформлення за заявленим методом, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1 МК України, відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.

Згідно ст. 53 МК України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 вищезазначеної статті зазначається перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності відмови контролюючого органу у митному оформленні товару позивача та подальше коригування його митної вартості.

Так, підставою для прийняття оскаржуваних рішень митного органу стало ненадання товариством усіх належних документів для здійснення митного оформлення товару за першим методом, з чим не погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

В даному випадку, з вищевказаних рішень вбачається, що до митного оформлення та на підтвердження митної вартості товарів товариством надано митному органу наступні документи: копію контракту купівлі-продажу №HLF/BB-220417 від 22 квітня 2017 року; копії інвойсів №HLF/BB-20171107 від 07 листопада 2017 року, №HLF/BB-20171107-1 від 07 листопада 2017 року, № HLF/BB-201711 від 11 листопада 2017 року; копії коносаментів № MRFB17101679B від 07 листопада 2017 року, № MRFB17101679A від 07 листопада 2017 року, № MRFB17110680 від 11 листопада 2017 року; копії пакувальних листів № HLF/BB-20171107 від 07 листопада 2017 року, № HLF/BB-20171107-1 від 07 листопада 2017 року, № HLF/BB-201711 від 11 листопада 2017 року; копії CMR № 354 від 28 грудня 2017 року, № 423 від 28 грудня 2017 року, № 967 від 28 грудня 2017 року, № 010 від 28 грудня 2017 року, № 063 від 28 грудня 2017 року; копії прайс-листів продавця HENGSHUILINHAIFIBERGLASSCO., LTD (Китай) від 04 серпня 2017 року та від 11 жовтня 2017 року.

При цьому, митним органом встановлено, що у наданих до митного оформлення документах наявні наступні розбіжності, а саме:

1) у копіях інвойсів наданих до митного оформлення товарів зазначено умови поставки СРТ Київ, тоді як у наданих пакувальних листах - СІF Одеса;

2) з наданих документів неможливо встановити понесені затрати на страхування та пакування поставленого товару;

3) з наданих прайс-листів неможливо встановити умови поставки та вартість товару від виробника.

Між тим, дослідивши зібрані у справі докази, колегія суддів вважає, що вони підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни товарів, не містять суттєвих розбіжностей та наявних ознак підробки, а тому відповідають вимогам митного законодавства.

Колегія суддів вважає, що позивачем надано достатню кількість документації для застосування першого методу обчислення митної вартості товару.

В свою чергу, щодо встановленої митним органом невідповідності умов поставки у наданих товариством документах, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, основним джерелом інформації про товар при здійсненні митного оформлення останнього є комерційний інвойс.

В свою чергу, у копіях інвойсів наданих до митного оформлення товарів зазначено умови поставки СРТ Київ на підставі яких і вираховувалась митна вартість останніх.

При цьому, про помилково зазначені в пакувальних листах умови поставки СІF Одеса товариством повідомлено митний орган відповідним листом постачальника «HENGSHUI LINHAI FIBERGLASS CO., LTD (Китай)» від 04 січня 2018 року.

Між тим, варто відзначити, що наявність будь-яких технічних помилок в наданих товариством документах, при їхній наявності та в сукупності з іншими документами, які підтверджують митну вартість отриманого товару, не є безумовною підставою для застосування резервного методу митного оформлення.

В частині висновків митного органу щодо неможливості встановлення понесених витрат на страхування та пакування поставленого товару, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, подаються у випадку, якщо здійснювалося страхування.

В даному випадку, страхування вантажу не є обов'язковим при поставці товару на умовах CPT (Incoterms 2010).

За офіційними правилами тлумачення торгівельних правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року термін СРТ означає, що продавець здійснює поставку покупцю у вказане місце призначення. Відповідно до умов СРТ у покупця немає обов'язку перед продавцем щодо укладення договору страхування. При цьому страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватись. Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов'язок страхування товару.

Крім того, згідно пп. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

В даному випадку, згідно п. 6.3 укладеного Контракту, вартість палет, тари та упаковки включено у вартість товару, а тому колегія суддів вважає достатніми наданні товариством документи у цій частині.

Крім того, незгода митного органу зі змістом наданих товариством прайс-листів, за умови наявності у них вартості поставленого товару, не є підставою для здійснення коригування заявленої позивачем митної вартості.

При цьому, колегією суддів не приймаються посилання митного органу у поданій апеляційній скарзі на факт листування позивача зі своїм постачальником російською мовою, а також на факт відсутності підписів директора постачальника на зібраних у матеріалах справи копіях документів, як на підстави, що обґрунтовують правомірність прийнятих ним рішень, так як такі обставини не покладались в основу останніх.

В даному випадку, судом першої інстанції вірно зазначено, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що витребуванню митним органом підлягають ті документи, що дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може вважатися підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів неможливо визначити шляхом застосування попереднього методу.

В даному випадку, позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару за першим методом, а тому відмова митного органу у митному оформленні товару та подальше коригування його вартості за допомогою наступних методів є протиправними.

Такої правової позиції дотримується і Верховний суд України у своїй постанові від 30 червня 2015 року, у справі № 814/283/14.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Київську міську митницю Державної фіскальної служби.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 18 червня 2018 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Т.М. Танасогло

Д.В. Запорожан