Справа № 802/785/18-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/785/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

12 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Драчук Т. О. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Торохтій Л.Л.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Слишинського І.В.,

третьої особи: ОСОБА_4,

представника третьої особи: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" Яковишеної Оксани Борисівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису про право власності,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" Яковишеної Оксани Борисівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 37921119 від 03.11.2017 09:43:50 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на нежитлове приміщення, загальною площею 510,3 кв.м., реєстраційний номер майна: 101, що розташоване за адресою: Вінницька область, АДРЕСА_1, приміщення 35, винесеного державним реєстратором Комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" Яковишеною Оксаною Борисівною, номер запису про право власності: 23165079;

- скасувати запис про право власності: 23165079 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме на нежитлове приміщення, загальною площею 510,3 кв.м., реєстраційний номер майна: 101, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 35, який був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" Яковишеною Оксаною Борисівною 01.11.2017 17:52:25.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37921119 від 03.11.2017, яке прийняте державним реєстратором Яковишеною Оксаною Борисівною є протиправним, оскільки державна реєстрації права власності проведена з порушенням порядку реєстрації, який встановлений Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Так, позивач зазначає, що державну реєстрацію було здійснено раніше, ніж прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу); державна реєстрація проведена на підставі рішення третейського суду від 27.06.2008 без виконавчого документу виданого компетентним судом; в матеріалах реєстраційної справи відсутній документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Крім того, в обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення позивач зазначає, що рішення про державну реєстрацію прийняте на підставі довідки від 01.11.2017 за №7106, комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації", яка не відповідає дійсним обставинам справи, та технічного паспорта, який не відповідає вимогам чинного законодавства.

На переконання ОСОБА_2 відповідач безпідставно зареєструвала за громадянином ОСОБА_4 право власності на нежитлове вбудовано-прибудоване приміщення промтоварного магазину, загальною площею 510,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1

Апелянт зазначає, що в результаті прийняття оскаржуваного рішення була нанесена шкода йому та мешканцям будинку та обмежені права на задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників), а саме право на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок, на вільний доступ до земельної ділянки "загального користування", яка визначена проектом та генпланом, до частини підвального приміщення, яке є приміщенням подвійного призначення та побудовано на кошти мешканців.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити її, рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, третя особа та представник третьої особи в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

11.12.2017 із довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачеві стало відомо, що 01.11.2017 державний реєстратор Яковишена Оксана Борисівна здійснила державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме, зареєструвало за гр. ОСОБА_4 право власності на нежитлове вбудовано-прибудоване приміщення промтоварного магазину, загальною площею 510,3 кв.м., за адресою: Вінницька область, АДРЕСА_1, приміщення 35, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101), номер запису про право власності: 23165079.

Вважаючи зазначене рішення державного реєстратора протиправним, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення державного реєстратора про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37921119 від 03.11.2017 09:43:50 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на нежитлове приміщення, загальною площею 510,3 кв.м., реєстраційний номер майна: 101, що розташоване за адресою: Вінницька область, АДРЕСА_1, приміщення 35, прийняте відповідно до норм чинного законодавства в межах компетенції. Відтак, відсутні підстави для визнання зазначеного рішення протиправним та його скасування. Враховуючи, що інша позовна вимога про скасування запису про право власності є похідною від вимоги позивача про визнання протиправним рішення про державну реєстрацію, а тому відмова в задоволенні даної вимоги, вказує на відсутність підстав для задоволення похідної від неї вимоги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Відповідно до ст. 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

За приписами ч. 1 ст. 6 Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 23.03.2016 №796/5 "Про акредитацію Комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" підприємство пройшло акредитацію як суб'єкт державної реєстрації у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Таким чином. КП "ВМБТІ" набуло у встановленому Законом порядку право на вчинення реєстраційних дій у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно приписів ч. 3 ст. 10 Закону Державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі.

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 2. ст. 22 Закону відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Згідно ч. 2. ст. 18 Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок). Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Пунктом 14 ст. 27 Закону передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до вимог статті 24 Закону № 1952-ІУ у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме заяву про державну реєстрацію обтяжень правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Таким чином, в приписах статті 24 Закону міститься вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до матеріалів реєстраційної справи позивач для державної реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на нежитлове приміщення, загальною площею 510,3 кв.м., реєстраційний номер майна: 101, що розташоване за адресою: Вінницька область, АДРЕСА_1, приміщення 35, разом із заявою подав технічний паспорт із плану квартирного (багатоповерхового) будинку, експлікацією приміщень до плану, рішення Третейського суду від 27.06.2008, реєстраційне посвідчення, витяг з рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 26.10.20017 № 2419 про присвоєння адрес об'єктам нерухомого майна, лист КП "Вінницьке МБТІ" від 01.11.2017 № 7106.

Так, відповідно до зазначених документів ОСОБА_4 є власником нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення третейського суду від 27.06.2008, що зареєстроване Вінницьким обласним об'єднаним бюро технічної 01.07.2008.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 3 Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Реєстрація права власності на вбудовано-прибудоване приміщення промтоварного магазину загальною площею 465,9 кв. м. в житловому будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення третейського суду м. Вінниці від 27.06.2008 була проведена відповідно до законодавства, яке існувало на той час ніким не оспорена та не скасована, а тому на підставі ст. 3 Закону визнається дійсною.

Таким чином, посилання апелянта на те, що реєстрація права власності була проведена на підставі рішення третейського суду від 27.06.2008 року без виконавчого документу виданого компетентним судом є безпідставним.

Суд зазначає, що позивач не оскаржує право власності ОСОБА_4, яке було оформлено на підставі рішення третейського суду від 27.06.2008, що було зареєстроване Вінницьким обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації ще 01.07.2008 року.

В листі КП "ВМБТІ" від 01.11.2017 за вих. №7106 зазначено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи №3575 за ОСОБА_4 станом на 29.12.2012 зареєстроване в цілому вбудовано-прибудоване приміщення промтоварного магазину загальною площею 465,9 кв. м. в житловому будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення третейського суду м. Вінниці від 27.06.2008 р.

Також у листі вказано, що станом на 27.09.2017 року (дата останньої технічної інвентаризації) загальна площа нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення № 35 промтоварного магазину по АДРЕСА_1 складає 510,3 кв.м. Зазначено, що загальна площа нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення № 35 промтоварного магазину № 35 змінилась в зв'язку з внутрішнім переплануванням та зведенням веранди, що не є самочинним відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. за №582/5773 із змінами та доповненнями.

Відтак, твердження апелянта про відсутність в матеріалах реєстраційної справи документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту є необґрунтованими.

Посилання позивача на те, що внаслідок проведення ОСОБА_4 ремонтно-будівельних робіт було захоплено підвальне приміщення, яке є власністю мешканців будинку кооперативу "Маяк-2" та захоплена земельна ділянка є абсолютно надуманими твердженнями апелянта.

Так, судом апеляційної інстанції для повного та всебічного розгляду справи була витребувана інвентаризаційна справа № 3575 об'єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: Вінницька область, АДРЕСА_1, приміщення - 35/

Під час судового засідання колегією суддів було встановлено, що зовнішні межі належного ОСОБА_4 приміщення з моменту набуття останнім його у власність не були збільшені. Збудована третьою особою веранда розміщується на ґанку, який є одним цілим з належним ОСОБА_4 приміщенням і який був збудований попереднім власником приміщення одночасно з самим приміщенням для його обслуговування, однак площа якого раніше не могла враховуватись у площу всього приміщення.

Наявність цього ґанку ще до того як ОСОБА_4 став власником даного приміщення та те, що ґанок утворював із самим приміщенням одне ціле підтверджується технічним паспортом, який був виготовлений КП "ВООБТІ" 29.11.2005 року.

Отже, усі проведені ОСОБА_4 будівельно-ремонтні роботи були проведені в межах того приміщення, яке позивач отримав у 2008 року. Відтак, ОСОБА_7 не навів жодних обґрунтувань ні порушень своїх прав та інтересів, ні інших мешканців будинку.

Окрім того, судом встановлено, що 20.10.2017 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради було прийняте рішення №2419 про присвоєння номеру 35 нежитловому вбудовано-прибудованому приміщенню третьої особи, що розташоване в підвальному, на 1 та 2 поверхах багатоквартирному житлового будинку по АДРЕСА_1 загальною площею 510,3 кв.м.

Таким чином, подача третьою особою заяви від 01.11.2017 до державного реєстратора КП "ВМБП" була обумовлена змінами технічних характеристик об'єкта нерухомого майна та присвоєнням йому номера відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2419 від 20.10.2017.

Пунктом 58 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що за бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об'єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об'єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об'єкта, незалежно від наявності таких відомостей в документах, Що подаються для відповідної реєстрації, у разі коли зміни технічних характеристик об'єкта нерухомого майна відбулися у зв'язку з проведенням будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, також подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Будівельні роботи, яка були проведені у належному третій особі приміщенні та які призвели до зміни технічних характеристик, не потребували отримання дозволу на їх проведення, що підтверджується листом КП "ВМБТІ" № 7106 від 01.11.2017, а тому доводи апелянта про те, що ОСОБА_4 повинен був подавати документ, який засвідчує прийняття в експлуатацію приміщення після проведення будівельних робіт є помилковими.

Враховуючи вищевикладене, та проаналізувавши матеріали інвентаризаційної справи № 3575, колегія суддів приходить до висновку, що для державної реєстрації прав третьою особою були подані всі необхідні документи, що відповідали вимогам Закону, а тому підстав для відмови у державній реєстрації під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер:37921119 від 03.11.2017) у відповідача не було.

Щодо доводів ОСОБА_8 стосовно того, що державна реєстрація проведена 01.11.2017, рішення про державну реєстрацію прийняте лише 03.11.2017, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та речових прав (крім іпотеки) проводиться у строк, що не перевищує п'яти днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

При цьому на підставі ч. 9 ст. 18 Закону датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

Також п. 18 Порядку передбачено, що рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав.

Отже, Законом чітко визначено, що датою і часом реєстрації прав відповідної заяви вважається дата і час реєстрації відповідної заяви.

З матеріалів справи встановлено, що із заявою про реєстрацію прав ОСОБА_4 звернувся 01.11 2017, у той самий день вона зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як видно із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка була додана позивачем до позовної заяви, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 37921119 було прийняте державним реєстратором Яковишеною О.Б. 03.11.2017, тобто у межах строку, який встановлений п. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

А відтак твердження позивача щодо того, що прийняттю рішення про державну реєстрацію передувало проведення державної реєстрації прав є помилковим.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що оскаржуване рішення державного реєстратора про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37921119 від 03.11.2017 09:43:50 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на нежитлове приміщення, загальною площею 510,3 кв.м., реєстраційний номер майна: 101, що розташоване за адресою: Вінницька область, АДРЕСА_1, приміщення 35, прийняте відповідно до норм чинного законодавства в межах компетенції. Відтак, відсутні підстави для визнання зазначеного рішення протиправним та його скасування.

Враховуючи, що інша позовна вимога про скасування запису про право власності є похідною від вимоги позивача про визнання протиправним рішення про державну реєстрацію, а тому відмова в задоволенні даної вимоги, вказує на відсутність підстав для задоволення похідної від неї вимоги.

За змістом статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Водночас обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Позивач оспорює рішення суб'єкта владних повноважень, яке за своєю суттю є правовим актом індивідуальної дії, а такий правовий акт породжує права й обов'язки тільки того суб'єкта, якому його адресовано.

Відсутність у будь-кого, в тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним рішенням суб'єкта владних повноважень не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 24 лютого 2015 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що з урахуванням мотивів позову та результатів яких позивач хотів досягнути шляхом звернення до суду, навіть у випадку задоволення даного позову, порушені на думку позивача інтереси та права не будуть захищені. Позбавлення третьої особи права власності на будівлю жодним чином не вплине на технічний стан та властивості такої будівлі. Позивач, вважаючи, що будівля третьої особи перешкоджає користуватись йому житловим будинком та земельною ділянкою, вправі звернутись зокрема до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні майном.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 червня 2018 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Драчук Т. О. Совгира Д. І.