Справа № 810/3631/16
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3631/16 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Епель О.В.,

Карпушової О.В.,

при секретарі: Мідянці А.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4 та Києво-Святошинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до ОСОБА_4 про стягнення податкової заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Києво-Святошинська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість у сумі 126 396,92 грн., яка складається з донарахованого податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік (у вигляді додаткового блага) та штрафних санкцій.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено частково, а саме, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 03.02.2016 № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 2412,07 грн., з яких за основним платежем - 1929,66 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 482,41 грн.

Не погодившись з таким рішенням, обидві сторони подали апеляційні скарги, при цьому, позивач, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і повністю задовольнити позов, а відповідач просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог і повністю відмовити в позові.

В судовому засіданні представник позивача доводи своєї апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити, в той час, як проти доводів апеляційної скарги заперечував

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду справи представник відповідача до суду не прибув, що, відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду..

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у грудні 2015 року ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області відповідно до п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.1, п.п.78.1.2 п. 78.1 ст.71, п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України та на підставі наказу від 25.11.2015 №1115 проведено позапланову документальну невиїзну перевірку громадянина ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013.

За результатами перевірки складено Акт від 18.12.2015 №403/17-1/НОМЕР_1, яким встановлені наступні порушення:

- абзацу «д» п.п.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, в результаті чого не задекларовано дохід та податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за 2013 рік в розмірі 100981,54 грн.;

- п. 179.1 ст. 179, п.п.49.18.4, п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України не подано за 2013 рік декларації про майновий стан і доходи.

На підставі висновків Акта перевірки ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.02.2016 №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 126 396,92 грн., з яких за основним платежем на суму 100 981,54 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 25 415,38 грн.

03.02.2016 податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2016 направлено відповідачу рекомендованим поштовим відправленням та отримано ним 04.02.2016.

06.04.2016 позивачем сформовано та направлено на адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення податкову вимогу №1662-23, яке отримано останнім 30.04.2016.

Крім того, вищевказане податкове повідомлення-рішення оскаржено ОСОБА_4 в судовому порядку, внаслідок чого, постановою Київського окружного адміністративного суду від 06.04.2017 у справі №810/3723/16, яка набрала чинності, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області від 03.02.2016 № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 2 412,07 грн., з яких за основним платежем на суму 1 929,66 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 482,41 грн.

При цьому, вказаним рішенням суду встановлено, що загальна сума до сплати ОСОБА_4 за податковим повідомленням-рішенням № від 03.02.2016 становить 123984,85 грн.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналогічні положення закріпленні в ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, з 10.10.2017 податкове зобов'язання відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 03.02.2016 у сумі 123 984,85 грн. є узгодженим.

Оскільки вказаний борг відповідачем не сплачено в добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки, узгоджене податкове зобов'язання не сплачено відповідачем у добровільному порядку, сума боргу підлягає стягненню за рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком платника податку визнається його обов'язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Такий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором, він є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Згідно п. 54.1 ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.14.1.175. п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. (ст. 57.3. ПК України).

Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Зі змісту наведених норм вбачається, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту повного погашення.

Відповідно до 20.1.34. п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини;

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова в повному обсязі складена і підписана 15 червня 2018 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді О.В.Епель

О.В.Карпушова