Справа № 804/2179/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2018 року Справа № 804/2179/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рігу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування повідомлення
27 березня 2018 р. Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровськійобласті (далі відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати повідомлення Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 20.02.2018 року;
- зобовязати Інгулецький відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про примусове виконання виконавчого листа, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 24.11.2017 року у справі № 804/4309/17.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.03.2018 року на адресу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області надійшло повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 20.02.2018 року. Державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.7 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки резолютивна частина рішення не передбачає дій зобов'язального характеру. Позивач вважає повідомлення державного виконавця протиправним та таким, що порушує його права, з огляду на що просить його скасувати.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 р. відкрито провадження у адміністративній справі та призначено її розгляд з викликом сторін.
Представником відповідача письмового відзиву на адміністративний позов не надано.
Представники сторін в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
07.07.2017 року Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» про застосування заходів реагування.
Постановою суду від 14.08.2017 року адміністративний позов Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області задоволено, застосовано заходи реагування у вигляді зупинення виконання робіт (виробництва).
24.11.2017 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №804/4309/17.
Державним виконавцем Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області розглянуто заяву щодо примусового виконання виконавчого листа №804/4309/17, виданого 24.11.2017 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом, за результатом розгляду прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 20.02.2018 року.
В повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 20.02.2018 року зазначено, що в виконавчому документі відсутні заходи примусового виконання рішення. Таким чином, рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, виконання органами державної виконавчої служби.
Вказане повідомлення від 20.02.2018 року було отримано позивачем 07.03.2018р.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями) №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів визначених частиною 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом; Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; юридичну особу - боржника припинено; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ предявлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Згідно частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду застосовано до Товариства з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» заходи реагування.
Фактично, вказаним рішенням суд зобов'язав боржника зупинити виконання робіт (виробництва). Тобто, виконавчим документом чітко визначено, які дії зобов'язального характеру мають бути вчинені, що відповідає принципу примусовості виконання рішення суду державною виконавчою службою.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Порядок виконання судових рішень в адміністративних справах визначений статтею 372 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до ч. 4 якої примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Виконавчі листи та накази, що видаються судами, згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», є виконавчими документами, які відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою.
Посилання відповідача на те, що резолютивна частина рішення суду та виконавчий документ не містять заходів примусового виконання рішення, встановлених ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», є безпідставним. Перелік заходів, наведений в ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», містить, зокрема, п. 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Виконавчий лист відповідає вимогам чинного законодавства, встановленим для виконавчих документів.
Відповідно до ст. 124 КонституціїУкраїнисудовірішенняухвалюються судами іменемУкраїни і є обовязковими до виконання на всійтериторіїУкраїни.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Повідомлення державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 20.02.2018р. не відповідає вимогам п.п. 1, 3, ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесено відповідачемна підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачений законодавством, але не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядаєадміністративнісправи не інакше як за позовноюзаявою, поданоювідповідно до цього Кодексу, в межах позовнихвимог. Суд можевийти за межіпозовнихвимог, якщоценеобхідно для ефективногозахисту прав, свобод, інтересівлюдини і громадянина, іншихсубєктів у сферіпублічно-правовихвідносинвідпорушень з боку субєктіввладнихповноважень.
З метою повного захисту прав та законних інтересів Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобовязати Інгулецький відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області прийняти до примусового виконання виконавчий лист Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2017 року у справі № 804/4309/17.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування повідомлення задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати повідомлення Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 20.02.2018 року.
Зобовязати Інгулецький відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про примусове виконання виконавчого листа, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 24.11.2017 року у справі № 804/4309/17.
Зобовязати Інгулецький відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області прийняти до примусового виконання виконавчий лист Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2017 року у справі № 804/4309/17.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набуває законної сили у відповідності до положень ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.ст. 287,295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили станом не 13.04.2018р. Суддя З оригіналом згідно Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1