Справа № 2а-598/12/1370
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 рокуЛьвів№ 9104/179810/12

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Обрізка І.М.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2012 року, ухвалену суддею Гулкевич І.З., 16:08:52 год, м. Львів, дата складання повного тексту рішення 12 жовтня 2012 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Перша Львівська державна нотаріальна контора, за участю Прокуратури м. Львова про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

14.01.2011 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Перша Львівська державна нотаріальна контора, в якому, із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог та заяви про збільшення позовних вимог, просить:

визнати незаконними дії відповідача щодо надання інформації для оформлення спадщини про обєкти нерухомого майна за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 391 в частині включення у цей список як узаконених обєктів самовільного будівництва приміщення під літ.1-5, площею 17,80 м.кв., веранду під літ. 1-6, пл. 10,4 м.кв., під літ. 1-7 пл. 4,3 м.кв., цегляного сараю під літ. «Б», цегляної вбиральні під літ. «В»;

зобовязати відповідача виключити зазначені вище самовільно збудовані обєкти з реєстру права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Зелена 391 та технічного паспорта на будинок;

визнати протиправними дії відповідача, що не було включено, зазначено чотири кімнати в довідці-характеристиці №103 від 28.03.1989 року при наданні інформації для оформлення спадщини про обєкт нерухомого майна за адресою: м. Львів, вул.Зелена 391 кімнату, позначену під літ. 2-2 площею 19, 50 м. кв., яка відображу на поверховому плані від 08.01.1966 року, текучість змін 20.08.1988 року на аркушах справи 18, 19 і Інвентаризаційній справі Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки на будинок № 391 по вул. Зеленій.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2012 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» щодо неналежного розгляду звернень позивача щодо виготовлення технічного паспорту на житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 391, та звернення позивача від 14.07.2009 року. Зобов'язано Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» розглянути звернення позивача повторно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачем допущено порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» в частині ненадання ОСОБА_1 відповіді на її звернення, а відтак позовна вимога позивача в цій частині підлягає до задоволення.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначає, що рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 04.10.2006 року у справі №2-77/2006, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 14.05.2007 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, Першої Львівської державної нотаріальної контори, ОКП МБТІ та ЕО про встановлення факту проживання та прийняття спадщини, визнання права власності на 1/3 частину будинку по вул. Зеленій, 391 в м. Львові та грошових вкладів в Ощадбанку України № 6316, скасування реєстрації права власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 на 1/3 частину вказаного житлового будинку, визнання права власності на добудову.

Відтак, немає підстав задовольняти позовні вимоги щодо виключення приміщення під літ.1-5, площею 17,80 м.кв., веранди під літ. 1-6, пл. 10,4 м.кв., під літ. 1-7 пл. 4,3 м.кв., цегляного сараю під літ. «Б», цегляної вбиральні під літ. «В» з реєстру права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 391 та технічного паспорта на будинок та визнати протиправними дій відповідача - Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», в тому, що не було включено, зазначено чотири кімнати в довідці-характеристиці № 103 від 28.03.1989 року при наданні інформації для оформлення спадщини про об'єкт нерухомого майна за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 391 кімнату, позначену під літ. 2-2 площею 19, 50 м. кв., яка відображена поверховому плані від 08.01.1966 року, текучість змін 20.08.1988 року на аркушах справи 18, 19, оскільки під час розгляду судами в порядку цивільного судочинства вимог ОСОБА_6 вирішено позов щодо законності відомостей, викладених у технічних документах на нерухомість в частині відсутності інформації про самочинні забудови.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її винесеною із порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій, із врахуванням заяв про уточнення апеляційних вимог, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2012 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким визнати незаконними дії відповідача щодо надання інформації для оформлення спадщини про обєкти нерухомого майна за адресою: м. Львів, вул. 3елена, 391 в частині включення в цей список як узаконених обєктів самовільного будівництва / приміщень жилої кімнати під літ.1-5, пл.17,8м2, веранду літ.1-6 пл.10,4м2., літ.1-7 пл.4,3м2., цегляний сарай «Б», ц.вбиральні «В»; зобовязати відповідача виключити зазначені вище самовільні збудовані обєкти з реєстру права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Зелепа, 391 та технічного паспорта на будинок.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не задовольнив клопотання від 02.10.2012р. з проханням відкласти розгляд цієї справи на інший день, у звязку з слуханням касаційної скарги ОСОБА_1 у Вищому адміністративному суді України по справі № К/9991/63651/11 та відповідно перебуванням її представника ОСОБА_7 в Києві, що підтверджується доданими до клопотання доказами.

Також, суд першої інстанції невірно дійшов висновку щодо поважності, відсутності на судовому засіданні позивача, так як до часу судового засідання було подано в суд клопотання про поважність причини неявки.

Апелянт вказує на те, що відповідач своїми неправомірними, протиправними діями, порушив матеріальне, процесуальне право апелянта, а суд першої інстанції не забезпечив явку відповідача в судове засідання, та не розглянув клопотання від 02.10.12р., від 11.09.12р.; уточнене клопотання від 24.09.12р.

Також, стверджує, що суд першої інстанції порушив ст.13 КАС України, постановивши рішення не по позовних вимогах, зазначених в позові та у вступній частині оскаржуваної постанови. Суд вийшов за межі позовних вимог, постановивши рішення, яким визнано протиправною діяльність Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» щодо розгляду звернень позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Зі змісту ст.19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом п. 1 ч.1 ст. 3 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ч.1 ст. 17 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч.2 ст. 4 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім тих, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

Аналогічна норма міститься у п.1 ч.1 ст.19 КАС, в редакції чинній на момент розгляду справи апеляційним судом, яка передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У ч.1 с. 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб'єктного складу - участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилалась на грубе порушення відповідачем - Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» її законних прав на визнання права на нерухоме майно і належне оформлення технічної документації.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що будинок № 391 по вул. Зеленій у м.Львові на праві власності належав ОСОБА_8, який помер у 1988 році. Вказане підтверджується планом Львівського МБТІ станом на 15.10.1963р., витягом з рішення виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих №907 від 22.10.1964р., свідоцтвом про право особистої власності від 24.10.1964р. та рішення Львівської міської ради депутатів трудящих № 1706 від 16.11.1969., у відповідності якого за даним будинком залишено в постійному користуванні земельну ділянку розміри 1261 м3.

Після смерті ОСОБА_8 власниками будинковолодіння № 391 по вул. Зеленій у м.Львові стали ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке було видано Першою Львівською державною нотаріальною конторою 01.06.1989р. Дане свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в ОКП «БТІ та ЕО», що підтверджується реєстраційним посвідченням № 2810 від 30.10.1989р. та яке зареєстроване в реєстровій книзі за №7299.

Вказані обставини встановлені рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29.12.2010р., яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16.01.2012р., в цивільній справі №2-3259/2010р. за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до виконкому Львівської міської ради, треті особи: ОКП «БТІ та ЕО», Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради про визнання права власності на реконструйовані та збудовані приміщення.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що виходячи із субєктного складу сторін та предмету спору в частині зобовязання відповідача виключити самовільно збудовані обєкти з реєстру права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Зелена 391 та технічного паспорта на будинок, визнання протиправними дій відповідача Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», в тому, що не було включено, зазначено чотири кімнати в довідці - характеристиці № 103 від 28.03.1989 року при наданні інформації для оформлення спадщини про обєкт нерухомого майна за адресою: місто Львів, вул.Зелена 391 кімнату, позначену під літ. 2-2 площею 19, 50 м. кв., яка відображена поверховому плані від 08.01.1966 року, текучість змін 20.08.1988 року на аркушах справи 18, 19 і Інвентаризаційній справі Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки на будинок № 391 по вул. Зеленій, не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, та такий спір необхідно розглядати за правилами цивільного судочинства, в звязку з чим провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

Тобто, на думку суду апеляційної інстанції, після оформлення, відповідно до чинного законодавства, права власності на об'єкт нерухомості виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси позивач повинна у спосіб, визначений Цивільним кодексом України.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконними дій відповідача щодо надання інформації для оформлення спадщини про обєкти нерухомого майна за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 391 в частині включення у цей список як узаконених обєктів самовільного будівництва приміщення під літ.1-5, площею 17,80 м.кв., веранду під літ. 1-6, пл. 10,4 м.кв., під літ. 1-7 пл. 4,3 м.кв., цегляного сараю під літ. «Б», цегляної вбиральні під літ. «В» суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 03.03.2009 року позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 повторно звернулися до відповідача із заявою про виготовлення технічного паспорту. Відповідь на це звернення позивач та її представник не отримали.

14.07.2009 року позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про надання відомостей, а саме:

1. Власником якого майна був ОСОБА_8 станом на час смерті 3 жовтня 1998 року?

2. Коли він набув у власність це майно?

3. На підставі якого документа (правочину)?

4. Коли було зареєстровано це майно?

5. ОСОБА_9 отримував ОСОБА_8 рішення на будівництво за адресою: вул. Зелена, 391?

6. ОСОБА_9 було це майно майном подружжя, якщо він на час його набуття перебував у шлюбі?

7. ОСОБА_9 приміщення позначене літерою 1-5 площею 17,8 м.кв., що відображено в поверховому плані від 30.07.1976 року перебувало у власності ОСОБА_8 станом на 03.10.1988 року?

8. На підставі якого правочину (документа) він набув власності на це майно приміщення позначене літерою 1-5, площею 17,80 м. кв.?

9. В архівній справі за адресою: вул.. Зелена, 391, а/с 43 міститься ОСОБА_9 від 23.12.1966 року, в якому вказано, що виявлено технічні зміни, що посвідчили факт створення майна. ОСОБА_9 це створене майно було узаконене?

10. Яким правочином (документом)?

11. ОСОБА_9 від 23.12.1996 року є висновком про технічний стан будівлі згідно Постанови Уряду України від 05.08.1992 року № 449?

12.Чи достатньо було ОСОБА_9 від 23.12.1966 року для реєстрації?

13. З чого складалось будинковолодіння за адресою: вул. Зелена, 391, м.Львів, згідно ОСОБА_9 від 23.12.1966 року?

14. В архівній справі по будинковолодінню №391 на вул. Зеленій в м. Львові є поверховий план від 22.05.1963 року та план від 30.06.1976 року в якому відображені текучі зміни. ОСОБА_9 є це підставою для набуття права власності?

15. Хто набув власність на це майно?

Відповідачем 23.07.2009 року листом за вих.№ 5993 надано відповідь позивачу про неможливість надання інформації по її заяві, оскільки ОСОБА_1 не є власником нерухомого майна за адресою: м. Львів, вул.. Зелена, 391 та не є уповноваженою особою.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Законом, який регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, є Закон України «Про звернення громадян». Даний Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно вимог ст.15 Закону України «Про звернення громадян» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 7 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Положеннями ст.19 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У відповідності до ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

З аналізу вказаних норм та обставин справи апеляційний суд дійшов висновку, шо відповідачем допущено порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» в частині ненадання ОСОБА_1 відповіді на її звернення, а відтак судом першої інстанції правомірно визнано протиправною бездіяльність Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» щодо неналежного розгляду звернень позивача щодо виготовлення технічного паспорту на житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 391, та звернення позивача від 14.07.2009 року та зобов'язано відповідача розглянути звернення позивача повторно.

Відповідно до вимог ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 238, 243, 308, 309, 310, 315, 316, 317, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2012 року у справі №2а-598/11/1370 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобовязання відповідача виключити самовільно збудовані обєкти з реєстру права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Зелена 391 та технічного паспорта на будинок, визнання протиправними дій відповідача Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», в тому, що не було включено, зазначено чотири кімнати в довідці - характеристиці № 103 від 28.03.1989 року при наданні інформації для оформлення спадщини про обєкт нерухомого майна за адресою: місто Львів, вул.Зелена 391 кімнату, позначену під літ. 2-2 площею 19, 50 м. кв., яка відображена поверховому плані від 08.01.1966 року, текучість змін 20.08.1988 року на аркушах справи 18, 19 і Інвентаризаційній справі Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки на будинок № 391 по вул. Зеленій скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у зазначеній частині закрити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_10
судді ОСОБА_11
ОСОБА_12
Повне судове рішення складено 13.06.2018р.