Справа № 629/1292/18
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
13 червня 2018 р. Справа № 629/1292/18
В С Т А Н О В И В :
Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з адміністративним позовом до Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії щодо відмови Лозівського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Харківській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи у Монгольській народній республіці у Дарханському ОСБО Управління постачання та побутового обслуговування на посаді касира магазина №4 з 17.02.1986 по 08.02.1988;
- зобов'язати Лозівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи у Монгольській народній республіці у Дарханському ОСБО Управління постачання та побутового обслуговування на посаді касира магазина №4, з 17.02.1986 по 08.02.1988.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.03.2018 справу передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 відкрито спрощене провадження в порядку ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 вирішено розгляд справи №629/1292/18 здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та викликано в якості свідків для надання пояснень у судовому засіданні по справі №629/1292/18 наступних осіб: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що рішення відповідача про відмову у зарахуванні до стажу періоду роботи у Монгольській Народній Республіці, для призначення пенсії позивачу, є протиправним.
Відповідач, Лозівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, проти позову заперечував. В обґрунтування заперечень зазначив, що у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.
Сторони у судове засідання не прибули, надали до суду клопотання про слухання справи в порядку письмового провадження.
Беручи до уваги, що сторони у судове засідання не прибули, керуючись п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 КАС України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Лозівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області, та отримує пенсію за віком з 09.02.2009 (а.с.35 зворотній бік).
Позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила врахувати трудовий стаж з 17.02.1986 по 08.02.1988, який не було враховано при нарахуванні пенсії. В цей час вона працювала у Монгольській Народній Республіці (далі МНР) у Дарханському ОСБО Управління постачання та побутового обслуговування на посаді касира магазина №4 (а.с. 12,13).
Відповідач листом № 2116/02-02-51 від 20.02.2018 відмовив ОСОБА_1 в зарахуванні стажу роботи у МНР, оскільки відсутнє підтвердження компетентних органів вказаної країни (а.с.35) та наявні недоліки документів, які могли б підтвердити стаж позивачки. (а.с.11).
Оцінюючи правомірність відмови відповідача у зарахуванні стажу роботи у Монгольській Народній Республіці, та перерахунку пенсії для призначення пенсії за віком, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 48 Правил про умови праці радянських працівників за кордоном, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 25.12.1974 року № 365, працівникам, направленим до установ СРСР за кордоном, а також членам їх сімей, прийнятим на місці на штатні посади, час роботи в цих установах зараховується у їхній безперервний трудовий стаж при призначенні допомоги по державному соціальному страхуванню за умови вступу на роботу після повернення в СРСР протягом двох місяців, не враховуючи часу проїзду до місця постійного проживання і перебування у відпустці, не використаної за час роботи за кордоном.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 18 Порядку визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Судом встановлено, що позивачка вибула у МНР, разом із командированим чоловіком з 26.06.1985 по 16.02.1988, зазначене підтверджено наявною у матеріалах справи довідкою від 22.02.1988 №ГЗС-18-48, виданою Головним виробничим управлінням по будівництву обєктів за кордоном Міністерства будівництва в південних районах СРСР. (а.с. 12)
Згідно довідки Дарханького ОСБО № 327, позивачка працювала у Дарханським ОСБО Управлінні постачання та побутового обслуговування, на посаді касира магазина №4, у період з 17.02.1986 по 08.02.1988 (а.с.13).
Окрім того, в матеріалах справи наявні письмові пояснення та копії трудових книжок осіб, допитаних у судовому засіданні у якості свідків. Із зазначених документів, судом вбачається, що свідки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у спірний період були командировані, проживали та працювали у МНР. (а.с.19-32)
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, ці дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч.2 ст. 73 КАС України)
Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Європейський суд з прав людини у справі "ОСОБА_5 проти Іспанії" (рішення від 21 січня 1999 року) постановив, що хоча стаття 6 Конвенції і гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона все-таки не встановлює жодних правил щодо прийнятності доказів або порядку їх оцінки. Тому встановлення таких правил взагалі є предметом, що регулюється національним законом і національними судами.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 76 КАС України).
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст. 76 КАС України).
Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм права, суд оцінює показання свідків у сукупності з іншими доказами, та з урахуванням ступеня довіри до нього, яка формується під час спостереження за поведінкою свідка, заслуховування думки осіб, які беруть участь у справі щодо показань свідка тощо.
Суд робить висновок про доведеність певної обставини, але при цьому суд враховує, що у справах щодо протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень діє презумпція вини такого суб'єкта, а тому певну обставину слід вважати встановленою, якщо суб'єкт владних повноважень не навів переконливих доказів щодо відсутності цієї обставини.
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги стосовно визнання протиправними дій Лозівського об'єднаного Управління пенсійного фонді України Харківській області щодо відмови у зарахуванні до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи у Монгольській народній республіці у Дарханському ОСБО Управління постачання та побутового обслуговування на посаді касира магазина №4 з 17.02.1986 по 08.02.1988.
Також, при вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей
З огляду на вимоги Конвенції та практику Європейського суду з прав людини (Спорронг та Льонрот проти Швеції) до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема в частині права особи на розумні очікування мирного володіння майном.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією.
Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Таким чином, з метою повного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи у Монгольській народній республіці у Дарханському ОСБО Управління постачання та побутового обслуговування на посаді касира магазина №4 з 17.02.1986 по 08.02.1988.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. ст.2, 9, 139, 241-243, 254-263 КАС України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправними дії щодо відмови Лозівського об'єднаного Управління пенсійного фонді України Харківській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи у Монгольській народній республіці у Дарханському ОСБО Управління постачання та побутового обслуговування на посаді касира магазина №4 з 17.02.1986 по 08.02.1988.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено 13 червня 2018 року.

Суддя В.В. Сагайдак