Справа № 826/1017/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

14 червня 2018 року м. Київ№ 826/1017/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., за результатами розгляду у підготовчому засіданні адміністративної справи за позовом

ОСОБА_1
до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет споруТовариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»
про визнання протиправним та скасування рішень,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (04073, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни (АДРЕСА_4), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 11.04.2016, індексний номер 29199083.

В якості підстави позову позивач зазначила, що відповідачем протиправно проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ "Кей-Колект", оскільки у відповідача були наявні підстави для відмови у проведенні такої реєстрації.

Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що умовами іпотечною договору від 18 квітня 2006 року №31-7АК/042006И, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк та ОСОБА_1, передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, іпотекодержатель мас право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

У відповідності до підпункту 2.2.1 пункту 2.1 іпотечною договору в обов'язки іпотекодержателя входить попередження іпотекодавця протягом п'яти календарних днів про відступлення прав за цим договором іпотеки чи за Кредитним договором.

Також пунктами 4.3, 4.4 іпотечного договору визначено, що у випадках, зазначених в пунктах 2.1.1.-2.1.2 цього договору іпотеки, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю повідомлення, оформлене згідно до статті 35 Закону України "Про іпотеку", невиконання іпотекодавцем вимог якого є підставою для звернення стягнення.

Розділом 5 іпотечного договору "Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя", зокрема, встановлено, що у разі не виконання боржником зобов'язань, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. У вказаному повідомленні мас міститися інформація про спосіб задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, позивач дійшов висновку, що згідно умов іпотечною договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, проте будь-яких застережень про намір звернення стягнення на предмет застави не було отримано.

16.04.2018 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло клопотання від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про закриття провадження у справі № 826/1017/18.

В обґрунтування поданого клопотання заявник зазначив, що у провадженні знаходиться не адміністративний спір, а спір про право, що має розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Дане твердження заявник доводив тим, що правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є відповідне застереження в іпотечному договорі, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотечний договір є чинним. Проти факту наявності простроченої заборгованості за забезпеченим іпотекою зобов'язанням позивач також не заперечує.

Окремо заявник вказав, що зауваження позивача щодо трактування умов іпотечного договору свідчить про те, що є спір про право, а у публічно-правових спорах адміністративний суд не має повноважень трактувати умови цивільно-правового договору.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

18.04.2016 між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено кредитний договір № 31-7АК/04-2006И в іноземній валюті в сумі 42 000 дол. США, що на момент укладання становило 212 100 грн.

На виконання кредитного договору було укладено іпотечний договір 18.04.2016 № 31-7АК/04-2006И за яким передавалося в іпотеку нерухоме майно - квартиру, за адресою АДРЕСА_1.

За договором факторингу № 2 від 13.02.2012 Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" було відступлено права вимоги за кредитним договором № 31-7АК/04-2006И Товариству з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект".

Внаслідок невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель ТОВ «Кей-Колект» набуло прав на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коблєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.04.2016 (індексний номер 29199083) проведено державну реєстрацію права власності на вказане вище нерухоме майно за ТОВ «Кей-Колект» ().

З даним рішенням нотаріуса позивач не погодилась та звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з проханням визнати дії реєстратора незаконними.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій.

За приписами п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків , коли для розгляду таких спорів встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Враховуючи те, що спірні правовідносини пов'язані із невиконанням умов цивільно-правової угоди, суд дійшов висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 14 червня 2016 року у справі № 21-41а16, постанові від 11 квітня 2017 року у справі № 808/2298/15, постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 826/14433/16.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а відтак, провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 238, 240, 241, 243, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Закрити провадження у справі № 826/1017/18.

Відповідно до частини другої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Згідно з частиною восьмою статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення у порядку, встановленому ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя К.С. Пащенко