Справа № 804/1594/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2018 року Справа № 804/1594/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
Також, вказав, що 18.09.2017р. позивачем була надана відповідь за вих.№65 про те, що сума витрат по операціям з ТОВ «Контакт-Плюс» не була включена до складу витрат ТОВ «Скарб», які враховувалися при визначенні обєкта оподаткування в Декларації на прибуток підприємства за 2014 рік.
Однак, перевірка відбулася, під час якої відповідач зробив висновки щодо не підтвер дження здійснення господарських операцій ТОВ «Скарб» з ТОВ «Контакт-Плюс» лише на підставі аналізу податкової звітності із підсистеми АІС «Податковий блок» та «Детальної інформації по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зо бовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», без посилання на первинні докумен ти, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів та, будучи обізнаним, що до ОСОБА_3 кларації на прибуток за 2014 рік ТОВ «Скарб» не включило витрати по взаєминам з ТОВ «Контакт-Плюс», відповідач нарахував податок на прибуток підприємства та штрафні санкції за його несплату, що, на думку позивача, суперечить діючому законодавству, адже результати господарських операцій з «Контакт-Плюс» відображало лише в деклараціях з ПДВ, а в декларації з податку на прибуток підприємства не вносило, тобто витрати на придбання у ТОВ «Контакт-Плюс» товарів (робіт, послуг) до валових витрат звітного періоду позивач взагалі не включав.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив, поясненнях до відзиву на відзив та до заперечень на відзив, просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача проти позову заперечував, до суду надав відзив на адміністративний позов, заперечення на відзив, в яких свою позицію обґрунтовував тим, що перевірка проведена правомірно, виявлені перевіркою порушення податкового законодавства встановлені вірно, з урахуванням усіх обставин, податкове повідомлення-рішення винесено відповідно до вимог чинного законодавства, у звязку із чим, підстави для задоволення позову відсутні.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
ГУ ДФС у Дніпропетровській області встановлено порушення норм п.44.1 ст.44, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.198.1 п.198.2, п.198.3, п.198.6, ст.198 п.201.1 ст.201 Податкового Кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями).
22.12.2017 року позивачем засобами поштового звязку була подана скарга на винесене податковим органом податкове-повідомлення рішення, яка була залишена без розгляду у звязку із пропуском строку на її подання.
З акту перевірки вбачається, що до перевірки ТОВ «Скарб» не надано жодних бухгалтерських та первинних документів.
Результати дослідження діяльності ТОВ «Контакт-Плюс» вказують на те, що метою його створення є лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям для мінімізації сплати податкових зобовязань іншим підприємствам, в т. ч. ТОВ «Скарб».
Перевіряючими згідно бази даних ДФС стосовно ТОВ «Контакт-Плюс» встановлено, що декларація з податку на прибуток за 2014р. підприємством до податкового органу не надавалась. Фінансовий звіт субєкта малого підприємництва за 2014 рік підприємством до податкового органу не надавався.
У ТОВ «Контакт-Плюс» відсутні трудові ресурси, наймані працівники, виробниче, транспортне та торгівельне обладнання, сировина, матеріали для здійснення статутної діяльності, а також офісні, складські та виробничі приміщення.
Згідно податкових накладних, зареєстрованих в адресу ТОВ «Контакт-Плюс» та віднесених підприємством до податкового кредиту в березні 2014 року, встановлено придбання товарів з номенклатурою, відмінною від реалізованою в адресу ТОВ «Скарб» (апельсини, лимони, помідори, редис, хурма, авокадо).
Враховуючи наведене вище, перевіряючі дійшли висновків, що первинні документи, які складені ТОВ «Контакт-Плюс» по взаємовідносинам з ТОВ «Скарб», є неправомірно складеними, носять формальний характер та не можуть підтверджувати факт здійснення будь - яких господарських операцій між вказаними підприємствами. Досліджені перевіряючими операції спрямовані на документальне оформлення постачання послуг та робіт, та не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними. Метою їх оформлення є мінімізація податкових зобовязань ТОВ «Скарб». Результати дослідження діяльності ТОВ «Контакт-Плюс» вказують на те, що метою його створення є лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям для мінімізації сплати податкових зобовязань іншим підприємствам, у т. ч. ТОВ «Скарб».
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Приписами п. 14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України, визначено, що для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно з п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження обєкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
У випадку якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Відповідно доп.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Згідно з п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України, для включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
У пункті 198.2 ст.198 Податкового кодексу України зазначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виговленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Суд зазначає, що підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій та надання юридичної сили і доказовості є первинні документи, що повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також у п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення №88, первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Первинні документи фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному місяці, в якому вони були здійснені.
Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Як роз'яснив Вищий адміністративний суд України, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів у разі фактичного здійснення господарської операції. При цьому наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їхньому оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (інформаційний лист від 01.11.2011 № 1936/11/13-11).
Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим резюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.
18.09.2017р. позивачем була надана відповідачу відповідь на запит за вих.№65 про те, що сума витрат по операціям з ТОВ «Контакт-Плюс» не була включена до складу витрат ТОВ «Скарб», які враховувалися при визначенні обєкта оподаткування в Декларації на прибуток підприємства за 2014 рік, що, в свою чергу, підтверджується таблицею співставлення обсягів придбання товарів (робіт, послуг) згідно з декларацією з податку на прибуток та пода тку на додану вартість за 2014рік; декларацією на прибуток; оборотами по рахунку 63.1 «ОСОБА_1 рахунки з вітчизняними постачальниками і підрядчиками», які долучені до матеріалів справи та досліджені судом.
З матеріалів справи вбачається, підтверджено представником позивача та не спростовано представником відповідача, що ТОВ «Скарб» не мало можливості надання документів, підтверджуючих вищезазначені взаємовідносини, у звязку з вилученням їх Металургійним відділенням Національної поліції і арештом відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22.08.2016р. по справі №210/2606/16-к тимчасово вилученого майна, у т.ч. первинних бухгалтерських документів, бухгалтерських регістрів, компютерної техніки.
Відповідно до п.85.9. ст. 85 Податкового кодексу України у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов'язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів.
Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу.
У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.
Проте, під час судового розгляду справи зясовано, та не спростовано представником відповідача, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області не було здійснено жодних заходів, щодо отримання копій первинних документів або забезпечення доступу до таких документів.
В судовому засіданні представник позивача підтвердив факт того, що первинні документи ТОВ «Скарб» під час перевірки не досліджувались, оскільки позивач їх не надав на запит, та перевірка щодо не підтвер дження здійснення господарських операцій ТОВ «Скарб» з ТОВ «Контакт-Плюс» відбулась лише на підставі аналізу податкової звітності із підсистеми АІС «Податковий блок» та «Детальної ін формації по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зо бовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів».
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що діюче законодавство України не передбачає солідарної відповідальності платників податків і в разі відсутності реального вчинення господарських операцій податкова служба не наділена правом встановлювати даний факт. Якщо особа вчинила правочин, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися ним, то він є нереальним тобто фіктивним і, значить, недійсним. При цьому, ч.1 ст.202, ч.1, ч.2 ст.234 ЦК України, недійсним фіктивний правочин визнається судом, а не податковою службою.
Зазначене підтверджується правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеній в листі від 20.07.2010р. №1112/11/13-10 та в ухвалах від 17.04.2014р. справі № К/800/4185/14, від 23.04.2014р. у справі № К/800/7245/14 та правовою позицією Верховного Суду України, висловленої у постанові від 29.10.2010р. у справі за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції, виникнення у платника податку права на валові витрати та податковий кредит з ПДВ не ставиться залежність від дотримання вимог податкового законодавства іншими субєктами господарювання. Аналогічну позицію має і Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях від 22.01.2009р. у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» № 3991/03 та від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав» проти України» № 803/02 висловив неприпустимість звинувачення органами влади платника податків у порушенні податкового законодавства лише на підставі припущеня, що контрагент такого платника порушив законодавство; якщо державні органи мають формацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосувати відповідні заходи саме до цього субєкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб за відсутності зловживання з їх сторони.
Враховуючи вказане, слід зазначити, що якщо ТОВ «Контакт-Плюс» і порушувало податкове законодавство, в будь-якому разі це не впливало на право ТОВ «Скарб» на податковий кредит з ПДВ і валові витрати з податку на прибуток по їх взаєминам.
Так, з матеріалів справи встановлено, та не спростовано представником відповідача, що контролюючий орган врахував, що нарахування і звітування з ПДВ по господарським операціям ТОВ «Контакт-Плюс» відбувались поза межами строку давності і податкового повідомлення-рішення з нарахування ПДВ не виносив. Проте, ГУ ДФС у Дніпропетровській області нарахувало податок на прибуток підприємства та штрафні санкції за його несплату, що, на думку суду, суперечить діючому законодавству, оскільки, як було зясовано під час судового розгляду, ТОВ «Скарб» результати господарських операцій з ТОВ «Контакт-Плюс» відображено лише в деклараціях з ПДВ, а в декларації з податку на прибуток підприємства не вносило.
Таким чином, позивач витрати на придбання у ТОВ «Контакт-Плюс» товарів (робіт, послуг) до валових витрат звітного періоду 2014 рок не включав.
Податкової звітності за 2014р.:
р. 04 Витрати операційної діяльності - 3261457 грн.
р 05.1 Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів - 3229979 грн.
Фінансової звітності:
р. 2050 Собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) - 3917900 грн.
р. 2270 Інші витрата - 6 000 грн.
р. 2285 Разом витрати - 3969700 грн.»
Сумніви відповідача щодо відсутності «... можливості встановити склад цих витрат, тобто факт включення/не включення суми витрат по взаємовідносинам з ТОВ «Контакт-Плюс» до р 05.1 декларації з податку на прибуток за 2014р. «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарі» «... у звязку з не надан ням до перевірки ТОВ «Скарб» бухгалтерських документів...» спростовуються самим же відповідачем, адже, як вказано вище, згідно акту перевірки, надана позивачем в Листі від 18.09.2017р. №65 інформація щодо не включення до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування в декларації з податку на прибуток за 2014р. суми витрат по операціям з ТОВ «Контакт-Плюс» підтверджується проведеним аналізом Податкової і Фінансової звітності за 2014р.
При цьому, ТОВ «Скарб» згаданим Листом від 18.09.2017 № 65 також повідомляло ГУ ДФС, що не має мо жливості надання до перевірки документів, підтверджуючих взаємовідносини з ТОВ «Контакт-Плюс», у звязку з вилученням їх Металургійним відділенням Національної поліції (Ухвала Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг від 22.08.2016 по справі №210 /2606/16-к) на клопо тання слідчого СВ Дзержинського ВП КВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 за по годженням з прокурором Криворізької міської прокуратури № 1 ОСОБА_3
Судом з матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Скарб» до Декларацій по ПДВ за 2014 рік включило обсяги операцій з придбання товарів (робіт, послуг):
- по операціях з ПДВ на суму 2 951 941, 00 грн.;
- по операціях без ПДВ на суму 3 999, 00 грн.
Разом: 2 955 940, 00 грн. (без ПДВ).
Згідно Звіту про фінансові результати за 2014 рік ТОВ «Скарб» мало витрат всього на за гальну суму 3 627 161, 00 грн. (без ПДВ), але до декларацій на прибуток за 2014 рік включило обсяги операцій з придбання товарів (робіт, послуг) на загальну суму 3 261 457, 00 грн. (без ПДВ).
Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що до витрат, які включено до декларації на прибуток за 2014 рік, були віднесені ви трати, які не оподатковуються ПДВ, а саме витрати на:
- зарплату - 450 365, 00 грн.;
- відрахування ССВ - 173 643, 00 грн.;
- знос основних фондів - 18 059, 00 грн.;
- послуги банку - 5 595, 00 грн.;
- навчання, юридичні послуги - 19 959,00 грн.;
- оренда приміщення - 3 600, 00 грн.,
Всього: 671 221, 00 грн.
При цьому, відповідач в своїх додаткових поясненнях від загальних витрат витрати без ПДВ не відкидає, що приводить, на думку суду, до помилки, адже порівнювати витрати на податковий кредит з ПДВ можна тільки з включеними до декларації на прибуток витра тами, які оподатковуються ПДВ.
Таким чином, витрати, які включено ТОВ «Скарб» до декларації на прибуток за 2014 рік, які оподатковуються ПДВ, складають: 3 261 457, 00 грн. - 671 221, 00 грн. = 2 590 236, 00 грн., тобто на 365 704, 00 грн. (без ПДВ) менш ніж реально понесених витрат.
Судом зясовано, що декларації по ПДВ за 2014 рік, звіт про фінансові результати та декларація на прибуток за 2014 рік підприємст во своєчасно подавало до ГУ ДФС у Дніпропетровській області і до перевірки відповідач був обізнаний з їх змістом.
Згідно акту перевірки (стор.3) відповідачем встановлено включені до Декларацій по ПДВ за 2014 рік взаємовідносини позивача з ТОВ «Контакт-Плюс» на загальну суму 399 596,40 грн., а без ПДВ - 328 997,00 грн.
Як свідчить викладене, витрати по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Контакт-Плюс» на загальну суму 328 997,00 грн. (без ПДВ) входять до складу 365 704,00 грн. не включених позивачем до Декларації на прибуток за 2014 рік обсягів операцій з прид бання товарів (робіт, послуг), які оподатковуються ПДВ.
З урахуванням вищенаведеного, враховуючи факт обізнаності відповідача стосовно відсутності в складі валових витрат ТОВ «Скарб» витрат по взаємовідносинам з ТОВ «Контакт-Плюс», суд приходить до висновку, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області протиправно зменшило розміри валових витрат звітного періоду позивача на суму витрат по взаєминам із контрагентом - ТОВ «Контакт-Плюс» і, тим самим протиправно умовно збільшило чистий дохід позивача.
Щодо посилання відповідача в акті перевірки на Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, то суд зазначає, що зазначений вирок не містить жодного посиланя на дослідження будь-якого господарського документа саме по взаємовідносинам з ТОВ «Скарб».
В Ухвалі від 06.12.2017р. по справі К/800/6508/17 ВАСУ висловив думку, що лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
В даному випадку, відповідач, ані в акті, ані у відзиві на позов не надав і не навів жодного належного доказу ні факту узгодженості дій позивача з так званими «фіктивними» підприємствами з метою незаконного отримання податкових вигод, ні його обізнаності з такими діями постачальників, ні сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобовязань, та, як наслідок, суд вважає, що припущення, вказані відповідачем в акті та відзиві на позов, не можуть слугувати підставою для відмови у праві позивача на податковий кредит.
Відповідно п.56.4., п.56.21. ст.56 Подат кового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних норматив но-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків пла тників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів та показань свідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено що, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 242-246, 250Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 29.04.2018 року.

Суддя ОСОБА_6