Справа № 821/673/18
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/673/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Садова О.Р.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправним та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу № 015408 та № 015409 від 13.03.2018 р.,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 13.03.2018 р. № 015408 та № 015409.

В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність оскаржуваних постанов, оскільки відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають перевізники. Між тим, позивач не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт" так як його транспортні засоби фактично використовувалися іншою особою. Зазначає, що в актах перевірки вказано наступні порушення - відсутній протокол адаптації тахографа до транспортного засобу. Разом з тим, відповідно до вимог пп.4 п.5 наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 07.06.2010 р. № 340 "Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів" Державну службу з безпеки на транспорті зобов'язано здійснювати перевірки щодо наявності встановлених тахографів виключно на транспортних засобах, якими здійснюються міжнародні автомобільні перевезення. Що стосується внутрішніх автоперевезень вантажів, то постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 р. № 207 затверджено перелік документів, необхідних для здійснення таких перевезень, в якому відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Ухвалою від 10.04.2018 р. у справі відкрито спрощене провадження та, з урахуванням ухвали від 10.04.2018 р. про виправлення описки, призначено судове засідання на 27.04.2018 р. о 11:00 год.

Ухвалою від 27.04.2018 р. визнано причини неявки представника відповідача поважними та відкладено розгляд справи на 14.05.2018 р. на 10:00 год.

14.05.2018 р. від представника відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просить відмовити в задоволення позову. Зазначає, що згідно ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорту та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Серед таких документів Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Міністерством транспорту та зв'язку від 24.06.2010 р. № 385, визначено протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. В актах вказано, що під час надання послуг у водіїв були відсутні протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а тому до позивача правомірно застосовано адміністративно-господарській санкції у вигляді штрафу.

Протокольною ухвалою від 14.05.2018 р. відкладено розгляд справи на 18.05.2018 р. на 09:00 год.

15.05.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який за змістом ідентичний поданим відповідачем 14.05.2018 р. запереченням.

18.05.2018 р. позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач у відзиві не спростовує доводи позивача щодо відсутності на момент перевірки будь-яких документів, які б підтверджували той факт, що перевезення здійснював саме позивач. Таким чином, оскаржувані постанови ґрунтується виключно на тому, що начебто сказали водії транспортних засобів інспекторам відповідача. При цьому такі свідчення водіїв не зафіксовані в актах перевірок у відповідній графі. Відповідач не навів посилань на нормативно-правові акти, які зобов'язують водія транспортного засобу надавати протокол перевірки та адаптації тахографа під час здійснення внутрішніх перевезень.

Протокольною ухвалою від 18.05.2018 р. оголошено перерву для виклику свідків до 23.05.2018 р. до 08.50 год.

Протокольною ухвалою від 23.05.2018 р. оголошено перерву для виклику свідків, витребування документів до 06.06.2018 р. до 10:00 год.

Протокольною ухвалою від 06.06.2018 р. оголошено перерву для витребування документів до 08.06.2018 р. до 10.45 год.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судових засіданнях, які відбулися 18.05.2018 р., 23.05.2018 р., заперечував проти задоволення позову на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву.

У судові засідання, призначені на 06.06.2018 та 08.06.2018 р., представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.02.2018 р. посадовим особам відповідача видано направлення № 006659 для проведення рейдової перевірки транспортних засобів, серед іншого, на а/д М-17 Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч.

За наслідками рейдової перевірки 14.02.2018 р. головним спеціалістам ВДК та нагляду за БНТ ОСОБА_3 та головним спеціалістом ВКАП ОСОБА_4 складено акти № 040846 та 040813 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до актів від 14.02.2018 р. № 040846 та № 040813 встановлено відсутність у водіїв ОСОБА_5, який керував транспортним засобом DAF номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_6, який керував транспортним засобом DAF номерний знак НОМЕР_2, протоколів адаптації тахографа до транспортного засобу, що є порушення вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

На підставі цих актів Чорноморським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 13.03.2018 р. прийнято постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 015408 та № 015409, згідно яких за порушення Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз.3 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", до ФОП ОСОБА_2 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн. по кожній постанові.

Вважаючи дані постанови протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваних постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Що стосується доводів позивача про відсутність у відповідача повноважень перевірки наявності у водія протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 р. затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення № 103), відповідно до п.1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 Положення № 103 передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб'єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно п.8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 р. "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті", були утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 2, зокрема Чорноморське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені в Законі України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 р. № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Статтею 5 Закону № 2344-III визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Частиною 14 статті 6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

В розумінні ст.1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до п.4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 13 Порядку № 1567 (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

За приписами п.14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

За змістом п.15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абзац 2), додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода) (абзац 4).

Відповідно до ст.48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З аналізу положень ст.48 Закону № 2344-ІІІ слід дійти висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством. Одним із таких документів є протокол перевірки та адаптації тахографа, обов'язкова наявність якого передбачена в разі коли транспортний засіб обладнано тахографом.

Відповідно до п.1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 385 від 24.06.2010 р. (далі - Інструкція № 385) контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07.06.2010 р. № 340 (далі - Положення № 340), встановлює особливості регулювання робочого часу та відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.

Відповідно до п.1.3 Положення № 340 його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Згідно приписів п.п.6.1, 6.3 Положення № 340 вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Лише в тому разі, коли транспортний засіб не обладнаний тахографом, водій, який керує транспортним засобом веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання тахографів визначений Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 24.06.2010 р. № 385 (далі - Інструкція № 385).

Згідно п.1.3 Інструкції № 385 встановлено, що її норми поширюється на суб'єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до п.1.4 Інструкції № 385 адаптація тахографа до транспортного засобу - оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам'яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа "k", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "l", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності).

Згідно п.3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та здійснюють періодичні інспекції (п.3.6 Інструкції № 385).

З викладеного слідує, що вищевказаними нормами чинного законодавства чітко врегульовані вимоги встановлення, технічного обслуговування та використання тахографів, передбачені для автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

При цьому, наявність встановленого на транспортному засобі тахографа покладає на автомобільного перевізника обов'язок його періодичної повірки, тримання при собі протоколу перевірки та адаптації тахографа, а також пред'явлення його особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.7.1 Положення № 340 перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку № 1567.

Статтею 49 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що водій транспортного засобу при перевезенні вантажу у внутрішньому сполученні зобов'язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до повноважень територіального органу Укртрансбезпеки під час проведення рейдової перевірки входить перевірка документів, в тому числі і наявність протоколу перевірки та адаптації тахографа, а тому твердження позивача про перевищення відповідачем своїх повноважень є безпідставними.

Що стосується правомірності прийнятих постанов про накладення адміністративно-господарського штрафу від 13.03.2018 р. №№ 015408, 015409, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, визначальними ознаками такої відповідальності є те, що автомобільним перевізником не оформлені визначені Законом документи.

Згідно ст.48 Закону № 2344-ІІІ саме автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

З наведених норм чинного законодавства, на підставі яких позивача притягнуто до відповідальності, вбачається, що адміністративно-господарські штрафи застосовуються до автомобільних перевізників.

Статтею 1 Закону № 2344-ІІІ визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Тобто, для притягнення до відповідальності за ст.60 Закону № 2344-ІІІ посадові особи Укртрансбезпеки, які здійснюють рейдову перевірку, повинні встановити хто є перевізником вантажу автомобілями, які перевіряються.

При цьому у водія, який здійснює внутрішні перевезення вантажу, у відповідності до ст.48 Закону № 2344-ІІІ, повинна бути в наявності товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Між тим, у актах проведення перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 14.02.2018 р. №№ 040846, 040813 не вказано, на підставі яких документів водіями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснювалося перевезення вантажу. Акт містить лише записи про те, що власником транспортних засобів DAF номерний знак НОМЕР_1 та DAF номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_2

Цих документів відповідачем не надано і до суду.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (головні спеціалісти Укртранспезпеки, які складали акти рейдових перевірок) не змогли вказати, які саме документи на вантаж були у зазначених водіїв.

В той же час допитаний в судовому засіданні в якості свідка водій ОСОБА_5 пояснив, що 14.02.2018 р. ним здійснювалося перевезення пшениці, яка належить ОСОБА_2 Перевезення здійснювалося на підставі товарно-транспортної накладної. Вказав на те, що на час проведення рейдової перевірки перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_7

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_7 підтвердила, що водії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є її працівниками, з якими укладено трудові договори.

Вказані обставини підтверджуються копіями трудових договорів від 26.06.2017 р., укладених між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, наказу ФОП ОСОБА_7 № 1 від 26.06.2017 р. про прийняття ОСОБА_5, ОСОБА_6 на посаду водіїв автомобіля по перевезенню вантажу з 01.07.2017 р., повідомлення про прийняття на роботу від 27.06.2017 р., квитанціями №№ 1, 2 відповідно до яких ДФС України 27.06.2017 р. отримано повідомлення про прийняття на роботу, записів у трудових книжках ОСОБА_5, ОСОБА_6, оригінали яких були надані представником позивача в судовому засіданні.

Таким чином, належними та допустимими доказами підтверджено, що водії ОСОБА_5, ОСОБА_6 на час здійснення рейдової перевірки, а саме, 14.02.2018 р. перебували у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_7

Також в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що 14.02.2018 р. вона виступала перевізником сільськогосподарської продукції - пшениці автомобілями НОМЕР_3 та DAF номерний знак НОМЕР_2, яка належала СФГ "Ветров", та саме її працівники здійснювали дане перевезення.

На підтвердження цих фактів представником позивача надано до суду:

- договори позики транспортних засобів від 01.02.2018 р., відповідно до яких ОСОБА_2 передав ФОП ОСОБА_7 у безоплатне тимчасове користування строком на 1 рік вантажний сідловий тягач DAF CF 85.430, реєстраційний номер НОМЕР_1, з напівпричепом POLKON, реєстраційний номер НОМЕР_4, та вантажний сідловий тягач DAF CF 85.410, реєстраційний номер НОМЕР_2, з напівпричепом ВОDЕХ, реєстраційний номер НОМЕР_5;

- товарно-транспортні накладні від 14.02.2018 р. № 1 та № 4, згідно яких автомобільним перевізником вказано ФОП ОСОБА_7

Відтак, суд зазначає, що на момент здійснення 14.02.2018 р. рейдової перевірки ФОП ОСОБА_2 не знаходився в статусі перевізника, а тому він не є суб'єктом відповідальності за ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1, 2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).

Частиною 1 статті 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 5 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

За приписами ч.ч.1, 3 ст.79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу (ч.4 ст.79 КАС України).

Згідно ч.8 ст.79 КАС України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

З аналізу даних правових норм слідує, що у справах щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення покладається на суб'єкта владних повноважень, який повинен надати до суду у строк, встановлений судом або законом належні, допустимі та достовірні докази правомірності свого рішення. У разі неможливості надання таких доказів у строк, встановлений законом або судом, суб'єкт владних повноважень повинен письмово повідомити про це суд із зазначенням причин неможливості подання доказів у вказаний строк та надати докази вчинення ним дій, направлених на їх отримання. Якщо суб'єкт владних повноважень не надасть докази, які витребувані судом, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

При цьому доказами є дані, на підставі яких суд встановлює наявність обставин, що обґрунтовують заперечення відповідача - суб'єкта владних повноважень, які встановлюються, серед іншого, письмовими доказами - документом, який містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Суд зазначає, що позивач, оскаржуючи постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 13.03.2018 р. №№ 015408, 015409, вказує на те, що він не був перевізником вантажу, а тому до нього неправомірно застосовано штраф.

Між тим відповідачем жодних доказів того, що саме ФОП ОСОБА_2 14.02.2018 р. був перевізником вантажу автомобілями НОМЕР_3 та DAF номерний знак НОМЕР_2, не надано.

Будь-яких спростувань цих тверджень позивача не містить і відзив на позовну заяву.

Тобто відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність застосування до ФОП ОСОБА_2, як до автомобільного перевізника, адміністративно-господарських санкцій на підставі ст.60 Закону № 2344-ІІІ".

За таких обставин постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 13.03.2018 р. №№ 015408, 015409 є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином сплачений ФОП ОСОБА_2 згідно квитанції від 05.04.2018 р. № 23 судовий збір у розмірі 1408 грн. підлягає стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 194, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (73000, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_6) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м.Київ, пр.Перемоги, 14, ) в особі Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (73008, м.Херсон, Бериславське шосе, 46) про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу № 015408 та № 015409 від 13.03.2018 р. задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 015408 та № 015409 від 13.03.2018 р., прийняті Чорноморським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки (73008, м.Херсон, Бериславське шосе, 46).

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м.Київ, пр.Перемоги, 14, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (73000, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_6) судовий збір у сумі 1408 (одна тисяча чотириста вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12 червня 2018 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 3.7.2