Справа № 587/2956/15-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2018 року

Київ

справа №587/2956/15-а

адміністративне провадження №К/9901/12038/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 587/2956/15-а

за позовом ОСОБА_1 до Сумського міського голови ОСОБА_2, за участю третьої особи - Департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради про визнання протиправними і скасування розпоряджень, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Сумського міського голови ОСОБА_2 на постанову Сумського районного суду Сумської області від 14 січня 2016 року, прийняту у складі головуючого судді Дашутіна І. В., та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду 17 березня 2016 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Чалого І. С., суддів: П'янової Я. В., Зеленського В. В.,

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з адміністративним позовом до Сумського міського голови ОСОБА_2, за участю третьої особи - Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради (далі - Департамент), в якому просив:

визнати протиправним та скасувати розпорядження Сумського міського голови ОСОБА_2 № 508-к від 02 грудня 2015 року про проведення службового розслідування стосовно директора ОСОБА_1;

визнати протиправним та скасувати розпорядження Сумського міського голови ОСОБА_2 № 509-к від 03 грудня 2015 року про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою директора Департаменту на час проведення службового розслідування.

В обґрунтування адміністративного позову зазначає, що 06 лютого 2014 року на підставі розпорядження Сумського міського голови Мінаєва Г. М. № 57-к позивач був призначений директором Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради.

Позивач вказує, що Сумський міський голова ОСОБА_2, не маючи достатнього обсягу повноважень визначати правомірність видачі позивачем містобудівних умов та обмежень, своїм розпорядженням № 508-к від 02 грудня 2015 року призначив проведення службового розслідування відносно директора Департаменту.

Разом з цим, ОСОБА_1 наголошує, що у відповідача відсутні законодавчо встановлені підстави для відсторонення директора Департаменту, оскільки норми трудового законодавства визначають виключний перелік підстав для відсторонення у разі проведення службового розслідування, а в оскаржуваному розпорядженні відсутні такі підстави.

Крім того позивач посилається на правові позиції судів, які висловлені під час розгляду інших справ за участю тих самих сторін, що і у цій справі та вважає, що відносно нього та відповідача у даній справі є встановлені обставини, що не підлягають доведенню у цій справі, щодо відсутності у Сумського міського голови ОСОБА_2 повноважень надавати правову оцінку містобудівним умовам і обмеженням, оскільки це виключні повноваження судів.

Вважаючи розпорядження Сумського міського голови ОСОБА_2 про проведення службового розслідування стосовно директора Департаменту, а також про відсторонення останнього від виконання повноважень за посадою директора Департаменту на час проведення службового розслідування неправомірними, ОСОБА_1 звернувсь до суду з вимогою про їх скасування.

Постановою Сумського районного суду Сумської області від 14 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду 17 березня 2016 року, позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким відмовити в позові.

В мотивування касаційної скарги вказує, що у зв'язку з призначенням службового розслідування та відстороненням позивача від посади директора Департаменту, трудові правовідносини не припинились, а відтак права ОСОБА_1 внаслідок прийняття розпоряджень № 508-к від 02 грудня 2015 року та № 509-к від 03 грудня 2015 року порушено не було.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 06 лютого 2014 року на підставі розпорядження Сумського міського голови Мінаєва Г. М. № 57-к позивач був призначений директором Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради.

02 грудня 2015 року Сумський міський голова ОСОБА_2 прийняв розпорядження № 508-К щодо проведення відносно ОСОБА_1 службового розслідування, пов'язаного із встановленням законності підписання ним цілого ряду містобудівних умов та обмежень на забудову земельних ділянок, виданих Департаментом за період з 01 червня 2014 року по 03 грудня 2015 року.

Підставою прийняття наведеного розпорядження слугувала службова записка начальника правового управління Сумської міської ради ОСОБА_5 від 02 грудня 2015 року, в якій йдеться мова про те, що директором Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради неодноразово надавалися містобудівні умови та обмеження забудови земельних ділянок з порушенням містобудівної документації.

З метою усунення ОСОБА_1 від виконання своїх службових обов'язків на час проведення службового розслідування, 03 грудня 2015 року Сумським міським головою ОСОБА_2 прийнято розпорядження № 509-К про відсторонення позивача від виконання повноважень директора Департаменту на час проведення вищезазначеного службового розслідування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні судові рішення або інший, встановлений законодавством документ, який би підтверджував, що ті містобудівні умови і обмеження, які видані позивачем від імені очолюваного ним Департаменту і які зумовили призначення відповідачем службового розслідування відносно ОСОБА_1 скасовані або визнані незаконними, а тому підстав для проведення службової перевірки немає.

Таку позицію Сумського районного суду Сумської області підтримав і Харківський апеляційний адміністративний суд, який здійснив перегляд цієї справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

В силу частини десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року у справі № 19-рп/2011 щодо оскарження бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо заяв про злочини зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, частини третьої статті 8, статті 55 Конституції України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, належні безпосередньо заявникам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, починаючи з 06 лютого 2014 року обіймав посаду директора Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради.

Перелік повноважень директора Департаменту визначені Положенням про Департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 29 січня 2014 року № 3013-МР (далі - Положення про Департамент).

Згідно з пунктом 3.2.19. Положення про Департамент до функцій і завдань очолюваного позивачем Департаменту віднесено видачу містобудівних умов та обмежень, а у відповідності до пунктів 2.8.1., 2.8.9. цього ж Положення, саме на директора Департаменту, тобто на позивача, покладено обов'язок здійснення керівництва діяльністю Департаменту і вчинення представницької функції від імені Департаменту та покладено персональну відповідальність за виконання покладених на Департамент завдань.

За такого правового врегулювання, видача містобудівних умов на обмежень забудови земельної ділянки віднесена до компетенції очолюваного позивачем Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, а їх підписання від імені Департаменту, тобто органу, що видав вказаний документ, віднесено до компетенції ОСОБА_1 як керівника вказаного Департаменту в силу зазначеної представницької функції.

Наведене також відповідає положенням частини третьої статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та пункту 3.6. Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 109 від 07 липня 2011 року, згідно з яким передбачено форму бланку містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, який підписується саме керівником органу, що видає ці умови та обмеження.

З матеріалів справи вбачається, що підставою прийняття оскаржуваного розпорядження від 02 грудня 2015 року № 508-К щодо проведення відносно ОСОБА_1 службового розслідування слугувала службова записка начальника правового управління Сумської міської ради ОСОБА_5 від 02 грудня 2015 року, в якій йдеться мова про те, що директором Департаменту неодноразово надавалися містобудівні умови та обмеження забудови земельних ділянок з порушенням містобудівної документації.

Однак, з урахуванням вищенаведених норм законодавства, сам факт видачі позивачем містобудівних умов і обмежень не може свідчити про його протиправність без визнання таких дій у судовому, чи в іншому порядку незаконними.

Крім того, Сумський міський голова ОСОБА_2 не має законодавчо встановлених повноважень під час проведення службового розслідування встановити протиправність чи законність факту видачі позивачем містобудівних умов та обмежень забудов земельних ділянок, які слугували підставою для прийняття ним оскаржуваних розпоряджень, оскільки такими повноваженнями наділена судова гілка влади у відповідності до пункту 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", що відповідає конституційним принципам, закріпленим у статтях 6, 19, 55, 124 Конституції України.

Разом з цим слід зауважити, що оскаржуване розпорядження від 03 грудня 2015 року № 509-к, яким відсторонено ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою директора Департаменту суперечить пункту 4 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950, на який, в свою чергу відповідач посилається в оскаржуваному розпорядженні, оскільки цим пунктом визначено чіткий перелік випадків коли особа може бути відсторонена від роботи, а саме: особу повідомлено про підозру у вчиненні злочину у сфері службової діяльності; щодо такої особи складено протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією.

Як вбачається з матеріалів справи судами попередніх інстанцій не було встановлено судові рішення або інший, встановлений законодавством документ, який би підтверджував, що ті містобудівні умови і обмеження, які видані позивачем від імені очолюваного ним Департаменту і які слугували підставою для призначення відповідачем службового розслідування відносно ОСОБА_1, скасовані або визнані незаконними.

За таких обставин Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що така підстава проведення службового розслідування, яка зазначена в розпорядженні від 02 грудня 2015 року № 508-к, а саме, перевірка законності та обґрунтованості надання позивачем певних містобудівних умов та обмежень за повідомленням начальника правового управління Сумської міської ради ОСОБА_5 у службовій записці, не може вважатись законодавчо обґрунтованою та не може бути підставою проведення службового розслідування, як і власне відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою директора Департаменту у зв'язку з відсутністю підозри у вчиненні злочину у сфері службової діяльності, або протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією.

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Сумського міського голови ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Сумського районного суду Сумської області від 14 січня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду 17 березня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець