Справа № 815/1685/18
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1685/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн» (, адреса: 65025, м. Одеса, 20-й кілометр Старокиївської дороги, телефон: НОМЕР_1, pk_kik@ kik.com

до: Державної фіскальної служби України (, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8, телефони служби діловодства: тел. +38, тел. +38, тел. +38, електронна пошта: , www.minrd.gov.uа; e: .uа, .uа

про: скасування рішення комісії Державної фіскальної служби України про відмову в реєстрації від 15.02.2018 р. №595832/41501853 та зобов'язання зареєструвати податкову накладну від 17 листопада 2017 року №7,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн» звернулося до суду з позовом Державної фіскальної служби України, в якому просить суд:

-скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.02.2018 р. № 595832/41501853 про відмову у реєстрації податкової накладної від 17 листопада 2017 року №7, оформленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн», на суму 126668,00 гривень (з ПДВ);

-зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 17 листопада 2017 року №7, оформлену Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн», на суму 126668,00 гривень (з ПДВ) та вважати вказану податкову накладну прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку - Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн», а саме - 17 листопада 2017 року.

Як зазначено в позовній заяві, підставою для звернення позивача з даним адміністративним позовом стало винесення ДФС України рішення від 15.02.2018 р. №595832/41501853 про відмову у реєстрації податкової накладної від 17 листопада 2017 року №7, яке позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на порушення відповідачем приписів закону та підзаконних нормативно-правових актів.

Ухвалою суду від 19.04.2018 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по справі на 14.05.2018 року о 14:30 год.(т.1, а.с.2-4).

В судове засідання 14.05.2018 року учасники справи не з'явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Частина 9 статті 205 КАСУ встановлює, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки при підготовці справи судом дотримано вимоги КАСУ щодо забезпечення справедливого, неупередженого вирішення спору у сфері публічно-правових відносин (ст.2 КАСУ), суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами в порядку письмового провадження.

В силу частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

10 травня 2018 року представником відповідача (Кисельовим О.М. за довіреністю) через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву (вхід № 13056/18), згідно якого, відповідач позивні вимоги не визнає та просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись в цілому на те, що позивачем було направлено на реєстрацію до Єдиного державного реєстру податкову накладну №7 від 17.11.2017 року. За отриманою квитанцією з єдиного вікна приймання звітності ДФС України підприємству було повідомлено, що реєстрація відповідних податкових накладних зупинена та висловлено пропозицію щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Надалі платник податку, направив засобами електронного зв'язку повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК. За наслідками розгляду повідомлення комісією ДФС України прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 17.11.2017 року, виписаної на адресу ТОВ «АЛЬТРАСТА» (за відсутності надання документів, визначених за Вичерпним переліком: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), інші документи.

З огляду на вищевикладене та відсутність надання платником податків істотних документів, відповідач зазначає, що позивачем не додержано вимог наказу Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

02 листопада 2017 року між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬТРАСТА» укладений договір поставки № 9/11/2-2017.

Предметом зазначеного договору є здійснення Позивачем поставки погодженого сторонами договору Товару (залізобетонних виробів) на користь TOB «АЛЬТРАСТА» на умовах оплатності.

За період дії договору Позивачем було виписано та зареєстровано Відповідачем на користь TOB «АЛЬТРАСТА» дві податкових накладних на загальну суму 273802 грн, 80 коп. в тому числі ПДВ 20% - 46 633 грн. 67 коп.

На виконання умов зазначеного договору поставки та відповідно до заявки TOB «АЛЬТРАСТА», Позивачем було надано рахунок-фактуру № ПК-0000005 від 13.11.2017 р. та № 0000010 від 16.11.2017 р., на суму у розмірі 595194 грн., 00 коп., в тому числі ПДВ 20% - 99 199 грн., 00 коп. та 80064 грн., 00 коп., в тому числі ПДВ 20% - 13344 грн.,00 коп.

17 листопада 2017 року Позивач здійснив поставку на користь TOB «АЛЬТРАСТА» товару - (П-1) ПК 72-15-8 А800 С7 (кількість 10 шт.); (П-2)ПК 72 - 12 - 8 А 800 С7 (кількість 7 шт.); (П-3) ПК 72 - 10 - 8 А 800 С7 (кількість 2 шт.); (П-4)ПК30-15-8 А400с С7 (кількість 5 шт.); 2 ЛП 25 -12-4-к-ОІ (леснічний майданчик) ( кількість 2 шт.). Вказаний факт підтверджений видатковою накладною видатковою накладною №ПК-000000007 від 17.11.2017 року.

17.12.2017 року реєстрацію податкової накладної №7 від 17.11.2017 року, на суму відвантаженого товару від TOB «АЛЬТРАСТА» зупинено.

Відповідно до квитанції від 14.12.2017 р. про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, за результатом обробки документу Державною фіскальною службою України, реєстрацію документу було зупинено на підставі п. 201.16 ст. 201 ПКУ, оскільки податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 р. №567. За результатами опрацювання СМКOP виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товаpax згідно з УКТ ЗЕД: 6810 (вироби з цементу, бетону, каменю, армовані чи неармовані).

12.02.2018 р. на виконання підпункту 201.16.2 пункту 201.6 статті 201 ПК України, Позивачем було направлено на адресу Державної фіскальної служби України повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по зазначеній податковій накладній, що підтверджується квитанцією №1 від 12.02.2018 р.

Рішенням комісії ДФС від 15.02.2018 р. №595832/41501853, відмовлено у прийнятті податкової накладної №7 від 17.11.2017 р. для реєстрації.

Підставою відмови реєстрації зазначено: «надання платником податків копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.»

Позивач звернувся до Комісії з питань розгляду скарг ДФС України зі скаргою від 23.02.2018 р.

Рішенням Комісії з питань розгляду скарг ДФС України від 06 березня 2018 року №25986/41501853 скаргу позивача було залишено без задоволення, а вищезазначене рішення комісії ДФС від 15.02.2018 p. - без змін.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Стаття 19 Конституції України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 КАС України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції "Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення".

Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" ст. 2 передбачає "Рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції".

При цьому варто визначити предмет розгляду справ Європейського суду. ЄСПЛ відзначає, що податкові спори виходять за межі цивільних прав і обов'язків, незважаючи на матеріальні наслідки. Таким чином, тривалий час гарантії, передбачені ст. 6 "Право на справедливий суд" Конвенції, не поширювались на спори у сфері оподаткування, проте згодом позиція змінилась, і ЄСПЛ було підтримано, уточнено та розвинуто практику застосування ст. 6 Конвенції до податкових спорів.

За відсутності у самому тексті Конвенції згадки про податки остання з'явилась у ст.1 "Захист власності" протоколу № 1 до Конвенції, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У національному законодавстві відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України. ПКУ визначає вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податкове законодавство України складається, зокрема, з Конституції України, Податкового кодексу України та нормативно правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього кодексу (ст. 3 ПКУ).

Згідно п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотриманню законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Оцінка аргументів учасників справи

Суд вважає обґрунтованими доводи ТОВ «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн» з огляду на наступне.

Оскільки ідеологія Конвенції фактично відображена у Конституції України, національним судам варто враховувати правові позиції ЄСПЛ під час вирішення спорів, посилатися на висновки Євросуду як на безпосереднє джерело права, а також переймати притаманні його рішенням ідеї справедливості.

ЄСПЛ, розглядаючи податкові спори, застосовує ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка гарантує право на мирне та вільне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В цьому контексті неправомірне стягнення податків/штрафів, позбавлення права на відшкодування податків розглядається як втручання держави у мирне та вільне володіння особи своїм майном (коштами).

Рішення від 26.04.1979 р. у справі «Санді Таймс» проти Сполученого Королівства».

В п. 49 рішення ЄСПЛ сформулював дві вимоги, що випливають з виразу «передбачений законом»:

(1) закон має бути в адекватній мірі доступним - громадянин повинен мати можливість орієнтуватися у тому, які правові норми застосовуються у даному випадку;

(2) норма не може вважатися «законом», поки вона не сформульована з достатнім ступенем точності, що дозволяє особі узгоджувати з нею свою поведінку-особи повинні мати можливість передбачити у розумному відносно обставин ступені наслідки, які може потягнути певне діяння

Рішення від 19.12.1989 року у справі «Мелахер та інші проти Австрії»

В п. 42 ЄСПЛ вказує, що право власності включає «три чіткі правила» («three distinct rules»):

(1) мирного володіння власністю;

(2) позбавлення права власності лише у визначених випадках;

(3) держава має право контролювати користування власністю у відповідності до загального «публічного» інтересу, шляхом прийняття відповідних загальносуспільним інтересам законів.

Рішення від 22.11.2007 р. у справі «Україна-Тюмень» проти України»

У п. 49 суд вказав, що найважливіша вимога статті 1 Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом» ("subject to the conditions provided for by law"), а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів».

У п. 55 надано тлумачення «пропорційності втручання» в право на мирне володіння майном та зазначив, що таке втручання повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» ("fair balance") між вимогами загального інтересу суспільства та захисту основоположних прав особи.

Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Рішення від 06.11.2008 р. у справі «Ісмаїлов проти Росії»

Будь-яке втручання органу влади у безперешкодне володіння майном повинно бути «законним»: друге речення § 1 передбачає, що позбавлення майна можливе лише «на умовах, передбачених законом», а пункт 2 визнає, що держави мають право контролювати використання майна шляхом введення «законів».

Питання, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи стає значимим, якщо встановлено, що під час втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Рішення від 07.07.2011 р. у справі «Серков проти України»

У п.п. 42 - 44 ЄСПЛ зазначив, що національне законодавство має відповідати вимозі «якості» закону, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні.

Якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків платників податків і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України (абзац 18 цього підпункту).

На виконання цієї норми, постановою КМ України від 29.12.2010 № 1246 було затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок №1246, у редакції, чинній на дату виникнення відносин з приводу прав і обов'язків у яких виник спір).

Відповідно до пункту 5 цього Порядку, податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200 1.3, 200 1.9 статті 200 1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України "Про електронний цифровий підпис", «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній / розрахунку коригування.

Пунктом 12 встановлено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні норми містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зі змісту Квитанції від 28.12.2017 року по податковій накладній ТОВ «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн» видно, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджених Наказом МФУ від 13.06.2017 року №567.

У вказаній Квитанція критерієм оцінки ступеня ризиків вказано, що за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:6810, на підставі чого було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

Так, пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567 містить у собі визначення двох різних критеріїв: Моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів Наказу №567 вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (далі - Критерії):

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Також, зі змісту Квитанції від 28.12.2017 року № вбачається, що фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 12.02.2018 року направлено Повідомленням щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій разом з копіями наступних документів:

Договір поставки товару на TOB «АЛЬТРАСТА» за № 9/11/2-2017 від 02.11.2017 р.;

Картку рахунку 361 за листопад 2017 р. з TOB «АЛЬТРАСТА»;

Рахунок-фактура № ПК-0000005 від 13.11.2017 р. та № 0000010 від 16.11.2017 р.;

Видаткова накладна № ПК - 000000007 від 17.11.2017 р.;

Копія податкової накладної № 7 від 17.11.2017 р.;

Копія товаро - транспортної накладної № 057643 від 17.11.2017 р.;

Копія товаро - транспортної накладної № 067844 від 17.11.2017 р.;

Копія товаро - транспортної накладної № 067646 від 17.11.2017 р.;

Копія товаро - транспортної накладної № 067647 від 17.11.2017 р.;

Копія квитанції № 1 від 12.12.2017 р.;

Рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄДРПН або відмову в такій реєстрації (додаток до порядку роботи комісії ДФС України (пункт 21)) за 595832/41501853 від 15.02.2018 р.;

Копія повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відломленим ПН/РК № 18 від 12.02.2018 р.;

Копія квитанції № 1 від 12.02.2018 р.;

Копія Додатку до Критеріїв оцінки ступені ризиків (таблиця даних платника №2 від 22.12.2017 р.) з пояснювальною запискою в кількості 2 аркушів;

Копія квитанції № 2 від 29.12.2017 р.;

Пояснювальна записка від 30.11.2017 р., № 30/11-17;

Паспорт № 36 ДСТУ Б В.2.6-2:2009 від 17.11.2017 р.;

Паспорт № 37 ДСТУ Б В.2.6-2:2009 від 17.11.2017 р.;

Виробничий звіт по витраті матеріалів АФЦ за листопад 2017 р.;

Оборотно - сальдові відомість по рахунку 26 за листопад № 2017 р.;

Оборотно - сальдова відомість по рахунку 201 за листопад 2017 р.;

Договір оренди нерухомого майна № бн від 01.11.2017 р.;

Додаток № 1 до договору оренди нерухомого майна № бн від 01.11.2017 р.;

Договір оренди обладнання та машин №01/11-2017 від 01.11.2017 р.;

Додаток № 1 до договору оренди обладнання та машин № 01/11 -2017 від 01.11.2017р.;

Додаток № 2 до договору оренди обладнання та машин № 01/11 - 2017 від 01.11.2017р.;

Договір оренди металоформ № 02/11 -2017 від 01.11.2017р.;

Додаток № 1 до договору оренди металоформ № 02/11 - 2017 від 01.11.2017р.;

Додаток № 2 до договору оренди металоформ № 02/11 -2017 від 01.11.2017р.;

Договір оренди автотранспорту № 01/12-2017 від 01.12.2017 р.;

Акт прийому - передачі до договору оренди автотранспорту № 01/12-2017 від 01.12.2017 р.;

Додаткова угода до договору оренди автотранспорту № 01/12-2017 від 01.12.2017 р.;

Акт прийому - передачі до договору оренди автотранспорту № 01/12-2017 від 01.12.2017 р.;

Договір суборенди автотранспорту № 15/12 - 2017 від 01.12.2017 р.;

Акт прийому - передачі до договору суборенди автотранспорту № 15/12 - 2017 від 01.12.2017 р.;

Рахунок - фактура № ЧП00000825 від 15.11.2017 р.;

Видаткова накладна № КІ - 000001402 від 30.11.2017 р.;

Видаткова накладна № КІ - 000001401 від 30.11.2017 р.;

Акт приймання - передачі № 25 від 30.11.2017 р.;

Акт приймання - передачі № 26 від 30.11.2017 р.;

Договір поставки № 141120171 від 14.11.2017 р.;

Видаткова накладна № ДПОД000001913 від 14.11.2017 р.;

Товаро - транспортна накладна № ДПОД000001 від 14.11.2017 р.;

Договір поставки № 250/17 від 16.11.2017 р.;

Договір поставки № 38 від 08.11.2017 р.;

Видаткова накладна № 1018 від 17.11.2017 р.;

Товаро - транспортна накладна № 10265762 від 17.11.2017р.;

Видаткова накладна № 1054 від 28.11.2017 р.;

Товаро - транспортна накладна № 10267508 від 28.11.2017 р.;

Доданий до Повідомлення пакет документів є вичерпним за операцією завантаження товару за договором поставки № 9/11/2-2017 від 02.11.2017 р.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем виконано вимоги закону та надано необхідні документи для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" №190 від 29.03.2017 (далі - Постанова №190) установлено, що комісія Державної фіскальної служби (далі - комісія ДФС) приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови № 190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що рішення відповідача від 15.02.2018 року №595832/41501853 про відмову у реєстрації податкової накладної №7 від 17.11.2017 року не містить конкретної інформації щодо причин та підстав для прийняття такого рішення, а лише містить загальну фразу про те, що причиною його прийняття є: наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Тобто, в рішенні не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Відтак, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки платником податків надано всі необхідні документи для реєстрації податкової накладної, у реєстрації якої відмовлено.

Суд також зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та контрагентом, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної.

З урахуванням наведеного, Державною фіскальною службою України не доведено правомірності та обґрунтованості оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, визначених частиною другою статті 19 Конституції України, частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, рішення Державної фіскальної служби України від 15 лютого 2018 року №595832/41501853 про відмову у реєстрації податкової накладної від 17 листопада 2017 року №7 є протиправним та підлягає скасуванню.

Також суд враховує, що Верховний Суд продовжує формування послідовної нефіскальної позиції про те, що протиправність дій фіскальних органів в спірних правовідносинах, а також щодо обрання способу захисту шляхом визнання неправомірним неприйняття податкових накладних для реєстрації, що в свою чергу тягне настання наслідків, передбачених п.201.10 ст.201 ПКУ, тобто податкові накладні вважаються прийнятими протягом того операційного дня, коли вони були надіслані. Вказана правова позиція знайшла відображення, зокрема, у постанові ВС від 06.03.2018 року по справі №826/4475/16.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 1762,0 грн.

У зв'язку із задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1762,0 грн.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн» до Державної фіскальної служби України про скасування рішення комісії Державної фіскальної служби України про відмову в реєстрації від 15.02.2018 р. № 595832/41501853 та зобов'язання зареєструвати податкову накладну від 17 листопада 2017 року №7 - задовольнити повністю.

Скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 15.02.2018 р. №595832/41501853 про відмову у реєстрації податкової накладної від 17 листопада 2017 року №7, оформленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн», на суму 126668,00 гривень (з ПДВ).

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 17 листопада 2017 року №7, оформлену Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн», на суму 126668,00 гривень (з ПДВ) та вважати вказану податкову накладну прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку - Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн», а саме - 17 листопада 2017 року.

Стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок державних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн» суму судового збору за подання адміністративного позову за:

платіжним дорученням №645 від 03.04.2018 р. у сумі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Куліндоровський індустріальний концерн» (, адреса: 65025, м. Одеса, 20-й кілометр Старокиївської дороги, телефон: НОМЕР_1, електронна пошта: pk_kik@ kik.com

Державна фіскальної служби України (, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8, телефони служби діловодства: тел. +38, тел. +38, тел. +38, електронна пошта: , www.minrd.gov.uа; e: .uа, .uа

Суддя /підпис/ Потоцька Н.В.

З оригіналом згідно:

Суддя Потоцька Н.В.

.