Справа № 823/2052/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/2052/17 Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Смілянське АТП 17128» до Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Приватне акціонерне товариства «Смілянське АТП 17128» (далі - ПрАТ «Смілянське АТП 17128», позивач) з адміністративним позовом до управління Укртрансбезпеки у Черкаській області (далі - відповідач 1), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач 2), в якому просить скасувати постанови від 04.07.2017 №СА 0220429 та від 05.09.2017 №СА 026052.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи відповідача, погодився з думкою позивача та прийшов до хибного висновку, що норми, передбачені пунктами 6.1 та 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв'язку України від 07.06.2010 № 340 (далі - Положення) стосуються автобусів, що здійснюють перевезення на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, водії, які керують автобусами, що використовуються для регулярних пасажирських перевезень на міських та приміських автобусних маршрутах не повинні вести індивідуальні контрольні книжки водія відповідно до вимог Положення.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 09.08.2016 року ПрАТ «Смілянське АТП 17128» видано ліцензію на внутрішні перевезення пасажирів автобусами №517.

21.06.2017 року о 08 год. 15 хв. посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Черкаській області проведено рейдову перевірку автобуса маршруту «Сміла - Бузуків», марки ЛАЗ, н.з. НОМЕР_1, який належить ПрАТ «Смілянське АТП 17128» під керуванням водія ОСОБА_2, на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів автомобільним транспортом. За результатами перевірки складено акт № 0221481 від 21.06.2017, в якому встановлено: надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-ІІІ), а саме: без оформлення індивідуальної контрольної книжки водія на підставі чого 04 липня 2017 року начальником управління Укртрансбезпеки у Черкаській області Завгородським В.І. винесено постанову № 0220429 про застосування адміністративно-господарського штрафу, згідно якої за порушення вимог ст. 39 Закону № 2344-ІІІ постановлено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн.

Крім того, 18.07.2017 року о 08 год. 00 хв. посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Черкаській області проведено рейдову перевірку автобуса маршруту «Сміла - Куцівка», марки ПАЗ, н.з. НОМЕР_1, який належить ПрАТ «Смілянське АТП 17128» під керуванням водія ОСОБА_4, на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів автомобільним транспортом. За результатами перевірки складено акт № 0221576 від 18.07.2017, в якому встановлено: надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 Закону № 2344-ІІІ, а саме: без оформлення індивідуальної контрольної книжки водія на підставі чого 05 вересня 2017 року начальником управління Укртрансбезпеки у Черкаській області Завгородським В.І. винесено постанову № 026052 про застосування адміністративно-господарського штрафу, згідно якої за порушення вимог ст. 39 Закону № 2344-ІІІ постановлено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф в сумі 1700 грн.

Не погоджуючись із такими діями та висновками контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що норми, передбачені пунктами 6.1 та 6.3 Положення стосуються автобусів, що здійснюють перевезення на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, водії, які керують автобусами, що використовуються для регулярних пасажирських перевезень на міських та приміських автобусних маршрутах не повинні вести індивідуальні контрольні книжки водія відповідно до вимог Положення, оскільки автобуси ПрАТ «Смілянське АТП 17128» використовуються виключно на приміських автобусних маршрутах загального користування №137 «Сміла АС-2 - Бузуків» та №123 «Сміла АС-2 - Куцівка» протяжністю до 50 км, що виключає обов'язок облаштування діючого та повіреного тахографа, чи ведення індивідуальної контрольної книжки водія.

Однак, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

- для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга).

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1.2. Положення це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ) (п. 1.3 Положення).

Згідно п. 6.1 Положення автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни (п. 6.2 Положення).

Пункт 6.3. Положення визначає, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Відповідності до ст. 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов'язані:

- організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

- здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

- забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

- здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов'язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

В розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.

Згідно з визначенням Положення тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.

Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.

Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.

У відповідності до п. «а» ч. 1 ст. 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.

Згідно ч. 3 ст. 10 даної Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України..

Приписи п. «а» ч. 1 ст. 10 вказаної Конвенції, на думку колегії суддів, є універсальними для будь - якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.

В той же час, ведення тахографу передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі таких, протяжність маршруту яких становить понад 50 км.

Зважаючи на те, що Положення розроблене на виконання, в тому числі, вказаної Конвенції, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та не вбачає правових підстав для їх задоволення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в разі протяжності маршруту понад 50 км, автомобілі перевізника повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, (6.1 Положення), а в разі протяжності маршруту до 50 км, автомобілі повинні бути оснащеними індивідуальною контрольною книжкою водія (6.3 Положення).

Отже, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року та є підставою для його скасування.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Смілянське АТП 17128» відмовити.

Повний текст постанови складено « 14» червня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма