Справа № 22-а-24395/11
Суддя: Кірсанова Л. І.
Дата ухвалення: 2011-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Пилипчук Н.П.

при секретарі Козир Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 серпня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області про стягнення одноразової компенсації, за шкоду заподіяну здоров'ю, внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області про стягнення одноразової компенсації, за шкоду заподіяну здоров'ю, внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зазначає, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС та 25 квітня 2008 року визнаний інвалідом Ш-ї групи внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії. Він звернувся до відповідача з проханням провести виплату одноразової компенсації, оскільки згідно ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, але йому в цьому було відмовлено з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року та виплачено компенсацію у розмірі 189 гривень 60 копійок замість 15450 гривень. В зв'язку з чим просить визнати протиправними дії відповідача у справі, стягнувши з відповідача недоплачену одноразову допомогу за шкоду, заподіяну здоровю, внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 15260 гривень. Також просить звільнити йоги від сплати судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про місце, день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. В запереченнях на позов просив в задоволенні позову відмовити, вказуючи на ге, що ст. 73 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» Верховна Рада України делегувала Кабінету Міністрів України право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розмір) мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань. У зв'язку з цим, УПСЗН Лозівської міської ради здійснювало виплати позивачу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 996 року № 836.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 серпня 2010 року

позов ОСОБА_1 вирішено задовольнити частково.

Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області щодо недонарахування ОСОБА_1 одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області провести ОСОБА_1 перерахунок одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі тридцяти мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з законодавчо встановлених розмірів мінімальної заробітної плати, та провести виплату належної суми відповідно до закону, з урахуванням виплаченої суми.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Судові витрати віднести за рахунок держави.

Не погодившись з таким вирішенням справи Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області подало апеляційну скаргу , в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, зясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями Закону № 796-ХІІ визначено основні засади реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, оскільки відповідно до частини 1 ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до ст. 48 Закону № 796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC 1 категорії, інвалідам 3 групи повинна виплачуватися одноразова компенсація в розмірі тридцяти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Матеріали справи свідчать, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій AEC 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії А № 126344, виданого З0 травня 1997 року безстроково та копією вкладки № 640296 С, виданої 20 травня 2008

року.

25 квітня 2008 року позивачу була встановлена 3-я група інвалідності, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК серії ХАР-07 № 018505 та копією експертного висновку № 535 від 02.04.2008 року, з якого вбачається, що захворювання позивача пов'язано з виконанням обов'язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Тому відповідно до ст. 48 Закону України № 796-ХІІ він має право на державну соціальну підтримку у вигляді одноразової компенсації в розмірі тридцяти мінімальних заробітних плат, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника.

З матеріалів справи також вбачається, що у червні 2008 році позивачу було виплачено одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров'ю громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 189 гривень 60 копійок. 19 березня 2010 року позивач вернувся до УГІСЗН Лозівської міської ради Харківської області із заявою про перерахунок і виплату йому одноразової компенсації в законодавчо встановлених розмірах (а.с.12), на яку тримав відповідь-відмову від 13.04.2010 року (а.с.14).

В звязку з наведеним суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого до висновку про те, що право позивача на своєчасне нарахування та отримання одноразової компенсації в належному розмірі було порушене, оскільки відповідач мав діяти у відповідності з приписами діючої ст. 48 Закону № 796-ХІІ і нараховувати позивачу одноразову компенсацію в розмірі, передбаченому цим законом.

Доводи відповідача про те, що статтею 73 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» Верховна Рада України делегувала Кабінету Міністрів України право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань є безпідставними. Не вірним є також висновок УПСЗН Лозівської міської ради здійснювало . палати позивачу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 .

Згідно ст. 73 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» Кабінету Міністрів України було надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Наведене свідчить про те, що Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» не встановлювався конкретний розмір соціальних виплат, а надавалось Кабінету Міністрів України право встановлювати розміри соціальних виплат, розмір яких залежить від мінімальної заробітної плати. ОСОБА_2 не надавав Кабінету Міністрів України права встановлювати розмір соціальних виплат, оскільки їх розмір є визначеним ст. 48 Закону № 796-ХІІ.

Зі змісту Закону № 796-ХІІ також убачається, що на Кабінет Міністрів України не покладався обов'язок по зменшенню сум допомоги, встановлених Законом. Більше того, частиною 1 ст. 67 цього ж Закону передбачено, що конкретні розміри всіх виплат підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Крім цього, стаття 71 Закону № 796-ХІІ прямо передбачає особливості внесення змін до нього. В ній вказано, що дія положень Закону № 796-ХІІ не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Оскільки в подальшому будь-яких рішень з цих питань Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України не приймалось, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону № 796-ХІІ та положення інших законів щодо встановлення розміру мінімальної заробітної плати на відповідний рік. Зміст законів України, якими встановлювалися розміри мінімальних заробітних плат, свідчить про відсутність будь-яких обмежень щодо можливості застосування цих розмірів для реалізації положень ст. 48 Закону № 796-ХІІ.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, і тому, враховуючи частину 3 ст. 22 Конституції України, звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом України № 796-ХІІ, є безпідставним.

Слід зазначити, що право позивача на отримання одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі, визначеному ст.48 Закону № 796-ХІІ також випливає і із положень п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України, яким встановлено, що основи соціального захисту визначаються виключно законами України, а єдиним органом законодавчої влади в Україні згідно ст. 75 Конституції України є парламент - Верховна Рада України. Тому посилання відповідача на застосування Постанови Кабінету Міністрів України при здійсненні виплат одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивачу є безпідставними.

В звязку з наведеним районний суд правильно визнав доведеною протиправність дій відповідача по не виконанню приписів ст. 48 Закону № 796-ХІІ.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того,, що вимоги про стягнення з відповідача одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи замість органу, якому надані такі повноваження.

За таких обставин, судова колегія вважає ,що суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача частково.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для його скасування чи зміни .

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції .

Керуючись ст.ст. 197, п. 1 ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області відхилити

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 серпня 2010 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня отримання її копії шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий

Судді