Справа № 826/10300/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 червня 2018 року № 826/10300/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І. розглянув у письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Тітал» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ «Компанія «Тітал» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.06.2017 №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що висновок податкового органу викладений в акті від 01.02.2017 №30/26-50-12-04 «Про результати камеральної перевірки щодо своєчасності сплати узгодженого податкового (грошового) зобов'язання з податку на прибуток підприємств ТОВ «Компанія «Тітал» є необґрунтованим.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях,з яких вбачається, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято оскільки позивачем порушено ч. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме у зв'язку із порушенням термінів сплати грошового зобов'язання по податку на прибуток.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст 122 КАС України (в редакції чинній станом на 14.12.2017) ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати узгодженого податкового (грошового) зобов'язання з податку на прибуток підприємств ТОВ «Компанія «Тітал», за результатом якої складено акт від 01.02.2017 №30/26-50-12-04 (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що податковим органом встановлено несплату позивачем грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом термінів встановлених п. 57.1, п. 57.1-1, п. 57.3 ст 57 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 23.02.2017 №, №.

В подальшому, рішенням Головного управління ДФС у м. Києві від 04.05.2017 №11241/10/26-15-10-01-35 скасовано податкові повідомлення-рішення від 23.02.2017 №, №.

На підставі акту перевірки та рішення від 04.05.2017 №11241/10/26-15-10-01-35 податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 23.06.2017:

№, яким позивача зобов'язано сплатити штраф за платежем податок на прибуток в сумі 6 717,6 грн.;

№, яким позивача зобов'язано сплатити штраф за платежем податок на прибуток в сумі 122799,02 грн.

Пунктом 75.1 та підпунктом 75.1.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно з пунктами 76.1 та 76.2 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Таким чином, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов'язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об'єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Законодавчо встановлені обмеження щодо повноважень податкового органу під час проведення камеральної перевірки (яка характеризується спрощеним порядком її призначення і проведення, не передбачає присутність платника та можливість подання ним пояснень тощо) є однією з гарантій прав платника, що забезпечують дотримання балансу публічних і приватних інтересів.

Отже камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а тому під час проведення камеральної перевірки не має правових підстав для визначення порушень термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання.

Таким чином, термін сплати податкового зобов'язання з податку на прибуток не є даними податкової звітності, які досліджуються під час проведення камеральної перевірки.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду від 06.10.2014 №К/800/52765/13, від 27.10.2014 №К/800/63121/13, від 26.05.2016 № К/800/7055/14, від 21.06.2017 №К/800/14775/16, від 03.10.2016 №К/800/22489/15, від 15.06.2016 №К/800/49074/15, від 20.04.2016 № К/800/31134/15, від 08.06.2017 №К/800/9261/16.

Як зазначено вище, відповідно до вказаного вище акту його складено за результатом камеральної перевірки щодо своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання до бюджету та зафіксовано порушення позивачем п. 57.1 ст. 27, п. 257.1 ст. 257 Податкового кодексу України в частині порушення термінів сплати грошового зобов'язання з податку на прибуток.

Отже, відповідачем, під час проведення камеральної перевірки з'ясовано питання, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду перевірки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Таким чином, інформація, що зібрана податковим органом відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з акту перевірки податкове зобов'язання нараховане податковим повідомленням-рішенням від 28.10.2011 № сплачено 01.12.2016 (кількість днів порушення терміну 98).

Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.10.12 у справі №2а-2901/12/2670 адміністративний позов ТОВ "Компанія "Тітал" задоволено повністю - визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва від 28.10.11 р. № №, №.

В подальшому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.03.13 р. судове рішення скасовано, прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.04.14 р. касаційну скаргу ТОВ "Компанія "Тітал" задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.10.12 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28.03.13 р. у справі №2а-2901/12/2670 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.07.14 р. у справі №2а-2901/12/2670, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.14 р., в задоволенні позову ТОВ "Компанія "Тітал" відмовлено повністю.

Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.02.15 р. касаційну скаргу ТОВ "Компанія "Тітал" задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.07.14 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.14 р. у справі № 2а-2901/12/2670 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.05.15 р., яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.07.2016, в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Тітал" відмовлено повністю.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду м. Києві від 21.07.2015 по справі №826/10325/15 задоволено позов ТОВ «Компанія «Тітал» до о Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві та, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення про непогодження застосування податкового компромісу від 27.04.2015 № 7723/10/26-50-22-03, визнано узгодженими в порядку податкового компромісу грошові зобов'язання з податку на прибуток у сумі 775 572 грн., визначені податковим повідомленням-рішенням від 28.10.2011 року № .

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2015 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2015 року в частині задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправним та скасування Рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про непогодження застосування податкового компромісу від 27.04.2015 року №7723/10/26-50-22-03 щодо відмови у застосуванні процедури податкового компромісу на неузгоджені суми податкових зобов'язань, визначені у податковому повідомленні-рішенні від 28 жовтня 2011 року №; визнання узгодженими в порядку податкового компромісу грошові зобов'язання з податку на прибуток у сумі 775572,00 грн., визначені податковим повідомленням-рішенням від 28.10.2011 року №; визнання узгодженими в порядку податкового компромісу грошові зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 620458,00 грн., визначені податковим повідомленням-рішенням від 28.10.2011 року № скасовано та ухвалено в цій частині нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Також, постановлено залишити без змін постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2015 року в частині визнання узгодженим в порядку податкового компромісу грошові зобов'язання з податку на прибуток у сумі 775 572 грн., визначені податковим повідомленням-рішенням від 28.10.2011 року № .

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача про відсутність у нього станом на час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень заборгованості по сплаті грошового зобов'язання з податку на прибуток на підставі податкового повідомлення-рішення від 28.10.2011 року № .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Тіиал» (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 71, кв. 37а, ) до Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.06.2017 №, № прийняті Головним управлінням ДФС у м. Києві.

3. Стягнути на користь ТОВ «Компанія «Тітал» судовий збір в сумі 1942 (одна тисяча дев'ятсот сорок дві) грн. 75 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.І. Келеберда