Справа № 804/1721/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

12 червня 2018 року

справа №804/1721/13-а

адміністративне провадження №К/9901/2823/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року у складі колегії суддів Кругового О.О., Дадим Ю.М., Уханенка С.А. у справі №804/1721/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор» до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

У С Т А Н О В И В :

У січні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення податкового органу від 12 грудня 2012 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 168 559 грн, з мотивів безпідставності його прийняття.

23 квітня 2013 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, позов Товариства задоволений, визнане протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення податкового органу від 12 грудня 2012 року №.

27 березня 2014 року постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено, з огляду на передчасність декларування 03 листопада 2011 року суми в рахунок зменшення податкового боргу з податку на додану вартість за вересень 2010 року.

20 квітня 2014 року Товариством подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати у повному обсязі постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

24 квітня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства.

10 січня 2018 року матеріали касаційної скарги передані до Верховного Суду.

11 січня 2018 року ухвалою Верховного Суду прийнято до провадження матеріали касаційної скарги Товариства та витребувано справу №804/1721/13-а з Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

01 лютого 2018 року справа № 804/1721/13-а надійшла на адресу Суду.

Відзив на касаційну скаргу від податкового органу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Суди попередніх інстанцій установили, що Товариство є юридичною особою, перебуває на обліку податкового органу, є платником податку на додану вартість.

Керівником податкового органу 12 грудня 2012 року прийняте податкове повідомлення-рішення № згідно з підпунктом « 2» підпункту 54.3 статті 54 та пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України на підставі акту «Про результати камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість» від 30 липня 2012 року № 1630/15-2/3195328, яким за порушення підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР, підпункту 5.11 пункту 5 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року №166 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 168559 грн.

Склад податкового правопорушення полягає у тому, що Товариством як платником податку на додану вартість неправомірно зараховано суму від'ємного значення (рядок 18.2) в сумі 168 559 грн у зменшення суми податкового боргу з декларації на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за вересень 2010 року.

Оцінюючи спірні правовідносини суди попередніх інстанцій встановили, що згідно показників податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2010 року, поданої до податкового органу 03 листопада 2010 року, Товариством задекларовано від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (заповнено рядок 18.2) у розмірі 168 559 грн, яке перенесено до рядка 22.1 «Зарахування від'ємного значення різниці поточного (звітного) податкового періоду у зменшення суми податкового боргу». Податковий борг в рахунок якого позивач, як платник податку на додану вартість скерував частину від'ємного значення виник станом на 01 листопада 2010 року на підставі податкового повідомлення-рішення від 22 жовтня 2010 року №, внаслідок чого на перше число звітного (податкового) періоду податковий борг з податку на додану вартість відсутній. Відтак, при від'ємному значенні така сума податку повинна зараховуватись до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по рядку 22.2 декларації з податку на додану вартість.

Актом перевірки податковим органом встановлено порушення порядку декларування, за наслідками якого підстави для збільшення податкового зобов'язання не встановлені, податкове зобов'язання актом перевірки не визначене.

Суд аналізуючи спірні правовідносини, судові рішення, які є предметом касаційного перегляду зазначає, що не всяке порушення правил декларування призводить до визначення (донарахування) податку, що має місце в межах спірних відносин.

Відсутність складу податкового правопорушення, унеможливлює прийняття позиції податкового органу про збільшення суми грошового зобов'язання спірним податковим повідомленням - рішенням.

Жодна із підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення встановлена пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у межах спірних відносин відсутня, як відсутня і підстава визначення суми грошового зобов'язання в розумінні підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 цього кодексу.

Вирішуючи спір суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом від 25 листопада 2011 року №1492 набрав чинності 10 січня 2012 року, внаслідок чого його положення не можуть застосовуватись до правовідносин в період, який був предметом перевірки позивача.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, приймає правову позицію заявника касаційної скарги з огляду на положення загально-правового принципу норми права у часі.

Суд апеляційної інстанції безпідставно оцінюючи спірні відносини висновувався на положеннях Порядку №1492, не враховуючи того, що подання позивачем декларації, проведення перевірки податковим органом та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення здійснювалось за Порядком заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року №166.

Оцінюючи наявність податкового боргу суд першої інстанції виходив з предмету перевірки за період з 01 липня 2009 року по 30 червня 2010 року, внаслідок чого від'ємне значення з податку на додану вартість за вересень сформовано з урахуванням значень цих періодів. Саме цими обставинами судом першої інстанції мотивована правомірність формування даних декларації за вересень 2010 року у зменшення податкового боргу за попередні звітні (податкові) періоди.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишив поза увагою висновки суду першої інстанції стосовно цього питання, відтак обставини слід вважати встановленими.

Суд першої інстанції, встановивши усі обставини, дійшов висновку про недоведеність порушення помилковості декларування позивачем виходячи з аналізу норми підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», покладеної в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність складу податкового правопорушення покладеного в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Відтак, суд апеляційної інстанції скасував судове рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, що є підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 3, 52, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор» задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року у справі № 804/1721/13-а скасувати.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2013 року у справі № 804/1721/13-а залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер