Справа № 808/2464/17
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2018 року м.Дніпро

справа № 808/2464/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Лукманової О.М. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 р. (суддя Лазаренко М.С.) по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги ,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 12.07.2017 №413-17/825 і суму податкового боргу визначену в податковій вимозі.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 р. адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 12.07.2017 №413-17/825.

Скасовано суму податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю “Технохімреагент” у розмірі 2 649 463,68 грн., визначену у податковій вимозі від 12.07.2017 №413-17/825, прийняту Головним управління ДФС у Запорізькій області.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Технохімреагент” судовий збір у розмірі 39757,26 грн. (тридцять дев’ять тисяч сімсот п’ятдесят сім гривень 26 копійок).

Встановлено судовий контроль за виконанням рішення в даній адміністративній справі та зобов’язати Головне управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд.166, м.Запоріжжя, ) у місячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили подати до Запорізького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення.

Не погодившись з постановою суду Головного управління ДФС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 2 липня 2017 року контролюючим органом сформовано податкову вимогу №413-17/825, в якій зазначено, що станом на 11.07.2017 сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов’язаннями становить 2 649 463,68 грн., у т.ч.:

- податок на прибуток підприємств на загальну суму 1 881 604,66 грн., в т.ч. основний платіж – 1 867 197,12 грн., штрафні санкції – 0,00 грн., пеня – 14407,54 грн.;

- податок на додану вартість на загальну суму 737795,12 грн., в т.ч. основний платіж – 737795,12 грн., штрафні санкції – 0,00 грн., пеня – 0,00 грн.;

- пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на загальну суму 30063,90 грн., в т.ч. основний платіж – 0,00 грн., штрафні санкції – 1020,00 грн., пеня – 29043,90 грн.

Позивач, не погодившись отриманою податковою вимогою від 12.07.2017 №413-17/825, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку щодо неправомірності винесеної відповідачем податкової вимоги та визначеної в ній суми податкового боргу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно пп. 14.1.175. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 54.1 статті 54 ПК встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК).

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, набуває статусу податкового боргу у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК.

Пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачає, що у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Так, судом першої інстанції встановлено та не заперечується відповідачем в апеляційній скарзі, що спірним питанням щодо своєчасності сплати, є сплата зобов’язань за платіжними дорученнями №356 на суму 248188,00 грн., №372 – 214875,00 грн., №382 – 883172,00 грн., №385 – 315417,00 грн.

При цьому, своєчасність сплати зобов’язань за платіжними дорученнями №372, №382 і №385 та відсутність вини ТОВ “Технохімреагент” у ненадходженні сплачених коштів на державного бюджету, встановлено постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.02.2016 у справі №826/25749/15, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2016 року та відповідно до приписів статті 254 КАС України набрала законної сили 31.03.2017 року.

Так, судовими рішеннями, у вказаній справі, встановлено надання позивачем до ВАТ “Банк “Фінанси та Кредит” платіжних доручень:

- 24.02.2015р. № 372 для сплати податку на додану вартість за січень 2015 року в сумі 214875, грн., про що міститься відмітка банку від 24.02.2015р.;

- 11.03.2015р. № 382 для сплати податку на прибуток за 2014 рік з поточного рахунку № 7701 коштів в сумі 883172 грн., про міститься відмітка банку від 11.03.2015р.;

- 30.03.2015р. № 385 для сплати податку на прибуток за березень 2015 року в сумі 315417,0 грн., про що міститься відмітка банку від 30.03.2015р.

Станом на дати одержання банком платіжних доручень на поточних рахунках ТОВ “Технохімреагент” були наявні грошові кошти для сплати податкових зобов’язань, але всупереч договору банківських рахунків ВАТ “Банк “Фінанси та кредит” не здійснив перерахування коштів до державного бюджету згідно вказаних вище платіжних доручень.

Також, в постанові Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.05.2015 у справі №826/7149/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2015 року, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.08.2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі, встановлено подання ТОВ “Технохімреагент” до ВАТ “Банк “Фінанси та кредит” платіжних доручень №356 від 16.02.2015 року для сплати податку на прибуток за лютий 2015 року з поточного рахунку №7701 грошових коштів у розмірі 248188,00 грн., та №372 від 24.02.2015 року для сплати податку на додану вартість за січень 2015 року з поточного рахунку №7701 грошових коштів у розмірі 214875,00 грн., про що містяться відповідні відмітки від 16.02.2015 року і 24.02.2015 року про “одержання банком на виконання доручення”.

Однак, як встановлено судами, всупереч договору банківських рахунків суб'єкта господарювання від 02.06.2008 №34477 ВАТ “Банк “Фінанси та кредит” не здійснив перерахування коштів до державного бюджету згідно платіжних доручень від 16.02.2015 №356 та від 24.02.2015 №372.”

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України (чинній на час прийняття оскаржуваної в цій справі постанови судом першої інстанції) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Аналогічні положення передбачені ч.4 ст.78 КАС України в редакції від 15.12.2017 року.

Отже, судовими рішеннями Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.02.2016 у справі №826/25749/15 та від 19.05.2015 у справі №826/7149/15, встановлено, що грошові кошти, були своєчасно сплачені позивачем платіжними дорученнями №356, №372, №382, №385 та не були перераховані до бюджету з незалежних від ТОВ “Технохімреагент” підстав.

З огляду на встановлення своєчасної сплати позивачем самостійно визначених зобов’язань та відсутності вини останнього у їх ненадходженні до Державного бюджету, неправомірним також є нарахування позивачу пені на суми грошових коштів сплачених за платіжними дорученнями №356, №372, №382, №385.

Щодо зазначення контролюючим органом в оскаржуваній податковій вимозі пені у сфері ЗЕД, судом першої інстанції вірно зазначено, що пеня у сфері ЗЕД не підпадає під визначення податкового боргу наведеного у пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України.

Крім того, з наданої до матеріалів справи облікової картки платника податків встановлено, що сума податкового боргу в розмірі 30063,90 грн., в т.ч. штрафні санкції 1020,00 грн. та 29043,90 грн. – пеня, яка була відображена у спірній податковій вимозі, утворилась у зв’язку з прийняттям контролюючим органом податкових повідомлень – рішень № та №.

Разом з тим, відповідно до відомостей комп’ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду та відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлено, що на даний час триває процедура судового оскарження податкових повідомлень – рішень № та № (Запорізький окружний адміністративний суд справа №808/1127/17), а тому податкове зобов’язання не є узгодженим.

Таким чином, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322, КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області – залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 р. – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя: С.А. Уханенко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Ю.М. Дадим