Справа № 755/6293/18
Суддя: Галаган В. І.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2018 р.

м. Київ

справа № 755/6293/18

провадження № 2-а/755/242/18

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Ламбуцької Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 3 батальйону 2 полку з обслуговування лівого берега Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Пальчикова-Козуба Дем'яна Івановича, третя особа: Департамент патрульної поліції, про визнання дій незаконними, скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до заявлених позовних вимог просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 135302 від 12 квітня 2018 року, винесену поліцейським 1 роти 3 батальйону 2 полку з обслуговування лівого берега Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Пальчиковим-Козубом Д.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та позивач просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач мотивує свою заяву тим, що12.04.2018 року поліцейським Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Пальчиковим-Козубом Д.І. відносно позивача було винесено постанову серії ВР № 135302, якою визнано позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. за непред'явлення на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України. Однак дії відповідача щодо складання оскаржуваної постанови позивач вважає упередженими та незаконними, виходячи з наступного. Так, позивач 12.04.2018 року о 06.25 год., виконуючи обов'язки водія автобусного маршруту № 45, керував автобусом «ЛАЗ 183D1», державний номерний знак НОМЕР_1, маючи передбачені законом документи на право виїзду на маршрут, які зобов'язаний також в обов'язковому порядку пред'явити перед виїздом на маршрут для отримання дорожнього листа, графіку та схеми маршруту. 12.04.2018 року близько 13.50 год. по причині технічної несправності автобуса на вул. Декабристів в м. Києві позивач почав усувати технічну несправність у відповідності до Інструкції технічного відділу АП, без висадки пасажирів, так як вказна несправність (перегорівший запобіжник) не являлася причиною для довготривалої стоянки та виклику технічної служби АП. Деякі пасажири висловлювали своє невдоволення вимушеною зупинкою, серед яких виявились працівники патрульної поліції, які знаходились в салоні автобуса. На вимогу одного з працівників поліції, який не мав жодних підстав для такої вимоги, а тому діяв всупереч положенням статті 32 Закону України «Про Національну поліцію», який також не представився, не пред'явив службове посвідчення працівника поліції, не надав доказів знаходження на чергуванні по вул. Декабристів в м. Києві, позивач пред'явив посвідчення водія, реєстраційний документ на автотранспортний засіб і всі необхідні документи на здійснення виконання свої обов'язків водія маршрутного автобуса № 45, але без передачі в руки. Через деякий час до автобуса на службовому автотранспорті під'їхав наряд патрульної поліції, та працівники поліції, яким до цього позивач пред'являв усі необхідні документи, почали вже в більш агресивній формі стукати в двері та вікна автобуса, вимагаючи виходу позивача з кабіни автобуса. Позивач у телефонному режимі повідомив керівництво про вказану подію та, вийшовши з автобуса, був затриманий працівниками поліції, який надівши на позивача кайданки, доставили останнього у відділення КМНКЛ «Соціотерапія». Будучи впевненим в своїй невинуватості, позивач свідомо і добровільно дав згоду на проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння, який показав негативний результат. Однак, попри зазначене, працівники поліції завезли позивача до Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві, де на місці склали відносно позивача три процесуальних документа: 1) постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП; 2) протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, маючи на той час лише результати тесту «Драгер», але який не долучили до протоколу; №) протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП. Того ж дня 12.04.2018 року працівники поліції доставили позивача до Дарницького районного суду м. Києва, де суддею даного суду був розглянутий протокол про адміністративне правопорушення за вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, і постановою судді в діях позивача було визнано відсутність складу даного правопорушення, а провадження у справі закрито.

14 травня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 3 батальйону 2 полку з обслуговування лівого берега Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Пальчикова-Козуба Дем'яна Івановича, про визнання дій незаконними, скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент патрульної поліції. (а.с. 41-42)

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності. (а.с. 54)

Відповідач поліцейський 1 роти 3 батальйону 2 полку з обслуговування лівого берега Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Пальчиков-Козуб Д.І. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву не скористався. (а.с. 53)

Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, своїм правом надання письмових пояснень на позовну заяву не скористався. (а.с. 47)

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту.

Частиною другою цієї статті передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як убачається з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 135302 від 12.04.2018 року, винесеної поліцейським 1 роти 3 батальйону 2 полку з обслуговування лівого берега Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Пальчиковим-Козубом Д.І., 12.04.2018 року о 14.00 годині в м. Києві, по вул. Декабристів, 9/4 в м. Києві, водій ОСОБА_1, який працює в АП № 2 КП «Київпастранс» на посаді водія, виконуючи обов'язки водія автобусного маршруту № 45, керував автобусом «ЛАЗ 183D1», державний номерний знак НОМЕР_1, на вимогу поліцейського не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб відповідно до вимог п. 2.1 «А» Правил дорожнього руху України. (а.с. 28; 29; 30; 31)

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 107188 від 12.04.2018 року, складеного інспектором роти № 1 батальйону № 3 полку № 2 рядовим Дронь Олегом Вікторовичем, 12.04.2018 року о 14.15 годині в м. Києві, по вул. Декабристів, 9/4 в м. Києві, водій ОСОБА_1, керував автобусом «ЛАЗ 183D1», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, проходив обстеження на стан сп'яніння у лікаря нарколога з адресою: м. Київ, пр-т Визволителів, 6.

Згідно даних приладу (тестеру) «Драгер» та проведеним тестуванням по пр.-ту Визволителів, 6, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у стані алкогольного сп'яніння не перебував. (а.с. 38)

Згідно Акту про надані медичні послуги, складеного 14.04.2018 року ТОВ МЦ «Наша родина» за заявою ОСОБА_1, останній будь-яких наркотичних засобів не вживає. (а.с. 39)

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 525691 від 12.04.2018 року, складеного інспектором роти № 1 батальйону № 3 полку № 2 рядовим Дронь Олегом Вікторовичем, 12.04.2018 року о 14.15 годині в м. Києві, по вул. Декабристів, 9/4 в м. Києві ОСОБА_1 відмовився виконувати наполегливі, неодноразові, повторні вимоги патрульного поліції і пред'явити документи для складання адміністративних матеріалів, чим порушив ст. 185 КУпАП. (а.с. 34)

Відповідно до частини 4, 5 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за статтею 185 КУпАП - закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. (а.с. 27)

Згідно змісту постанови Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2018 року, ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, не визнав та дав суду пояснення. При цьому працівники поліції у судовому засіданні не надали належних доказів вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків.

З огляду на положення частини 4, 5 статті 78 КАС України суд не піддає сумніву обставини, встановлені постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2018 року, якою встановлено відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП. При цьому судом ураховано, що відповідач та третя особа Департамент патрульної поліції, отримавши копії позовної заяви та копії доданих до неї вищедосліджених документів, не надали суду будь-яких спростувань обставин, встановлених постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2018 року щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.07.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року.

Відповідно до ст. ст. 1 та 13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно положень статті 32 Закону України «Про Національну поліцію», Поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Так, ч. ч. 9, 10 Розділ ІІІ Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.ч. 1, 2 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» від 10.10.2001 № 1306.

Згідно п. 1. 5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод.

Згідно п. 1. 9 ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, статті 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення суд вважає необхідним зазначити наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, (із змінами і доповненнями) відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із чинним законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтверджуючі документи (посвідчення).

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Проте, на виконання вимог чинного законодавства, зокрема, вищезазначених правових положень та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року, в матеріалах справи не міститься жодного належного доказу вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого адміністративного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ВР № 135302 від 12 квітня 2018 року, винесеної поліцейським 1 роти 3 батальйону 2 полку з обслуговування лівого берега Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Пальчиковим-Козубом Д.І. та про закриття справи про адміністративне правопорушення, - оскільки відповідачем не надано суду письмового відзиву на позовну заяву, не надано жодного належного та допустимого доказу наявності події правопорушення, вчиненого позивачем за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові від 12 квітня 2018 року, якими, зокрема, можуть бути показання технічних приладів та технічних засобів , що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, або будь-яких інших допустимих доказів на підтвердження вчинення правопорушення.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд вважає недоведеним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 3 батальйону 2 полку з обслуговування лівого берега Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Пальчикова-Козуба Дем'яна Івановича, третя особа: Департамент патрульної поліції, про визнання дій незаконними, скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Ураховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженою наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України, ст.ст. 1, 13, 32 Закону України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, ст. ст. 7, 122, 222, 245, 251, 252, 255, 256, 258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 3 батальйону 2 полку з обслуговування лівого берега Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Пальчикова-Козуба Дем'яна Івановича, третя особа: Департамент патрульної поліції, про визнання дій незаконними, скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ВР № 135302 від 12 квітня 2018 року, винесену поліцейським 1 роти 3 батальйону 2 полку з обслуговування лівого берега Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Пальчиковим-Козубом Дем'яном Івановичем - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Копії рішення суду негайно надіслати учасникам справи.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 14 червня 2018 року.

Суддя: В.І. Галаган