Справа № 804/4467/18
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 червня 2018 р.Справа №804/4467/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у місті Дніпрі матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Прокопович Ганни Михайлівни про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:39127089 від 08.01.2018 року 14:53:05, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Прокопович Ганною Михайлівною.

В обґрунтування позову зазначено:

- на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Прокопович Ганни Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 39127089 від 08.01.2018 року 14:53:05 зареєстровано за Територіальною громадою міста Кам'янське Дніпропетровської області з розміром частки (невизначено) нерухоме майно в повному господарському віданні Комунального підприємства «Дорожник» номер запису про право власності: 24314952 від 08.01.2018 року 14:02:27 на об'єкт нерухомого майна: база відпочинку реєстраційний НОМЕР_1, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який складається з: Будинок відпочинку А-2 загальною площею 160,3 кв.м.; навіс а-1 площа основи 36,2 кв.м; кухні Б-1 загальною площею 15,7 кв.м.; навіс 6-1 площа основи 11.2 кв.м; будиночку відпочинку В-1 загальною площею 14,5 кв.м.; сарай Г-1 загальною площею 6 кв.м.; сарай Д-1 загальною площею 15,7 кв.м.; навіс Є-1 площа основи 10,4 кв.м; огорожа №1, фонтан № 2, підпірна стінка № 3, цоколь №4 , сходи №5, № 6, тротуар І;

- відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №126539024 від 06.06.2018 року) право власності на вищезазначений об'єкт за номером запису 24404887 від 16.01.2018 року 16:43:14 зареєстровано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 39223792 від 16.01.2018 року 16:46:20 за ТОВ «Правовий Алгоритм» код 41350289, форма власності приватна з розміром частки: 1/1;

- позивач набула право власності на зазначений об'єкт нерухомого майна на підставі договорів дарування, посвідчених державним нотаріусом Першої Кам'янської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г. від 19.01.2018 року за реєстровим №2-16, від 02.02.2018 року за реєстровим №2-70, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_2 від 19.01.2018 року, №112710771 від 02.02.2018 року;

- за даними Вищого господарського суду України, 08.11.2017 року розміщено оголошення №47025 про проведення аукціону Товарною біржею «Європейська» з продажу майна боржника Комунального підприємства «ДОРОЖНИК» - цілісного майнового комплексу, який призначений на 07.12.2017 року о 12:00 та фактично відбувся відповідно до відомостей оголошення 47802 від 12.12.2017 року;

- при цьому, відповідачем було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за Комунальним підприємством «ДОРОЖНИК» 8 січня 2018 року, тобто через календарний місяць після проведення аукціону майна боржника;

- згідно листа Виконавчого комітету Кам'янської міської ради від 18.01.2018 року №8вих.-08/35 в період з 01.01.2015 по 01.01.2018 роки виконавчими органами міської ради передача майна на баланс комунального підприємства «Дорожник» не здійснювалась;

- додаток до рішення Дніпродзержинської міської ради від 22.12.2000 року №269-13/ХХІІ «Про перерозподіл майна КП Дніпродзержинське експлуатаційно-лінійне управління автодоріг» не містить у собі того переліку будівель та споруд з яких складається об'єкт нерухомого майна: база відпочинку реєстраційний НОМЕР_1, розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- відповідно до листа Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області від 05.02.2018 року виконавчим комітетом селищної ради не приймалося рішення про присвоєння адреси АДРЕСА_1 базі відпочинку (шляхового управління (КП «Дорожник»). Єдина поштова адреса присвоєна об'єкту нерухомого майна - базі відпочинку: АДРЕСА_2;

- враховуючи те, що документи поданні для реєстрації відповідачу не дають змоги встановити набуття речових прав на нерухоме майно та їх обтяження та право власності на спірний об'єкт нерухомого майна вже було зареєстровано 7 грудня 2017 року за іншою особою, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень підлягає скасуванню;

- крім того не є зрозумілим чому відповідач знаходячись на території Криничанського району Дніпропетровської області проводить реєстрацію права власності об'єкту нерухомого майна, розташованого на території Петриківського району Дніпропетровської області.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви суддя з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Заявлений у цій справі спір стосується права власності ОСОБА_1 на об'єкт нерухомого майна бази відпочинку ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний НОМЕР_3 від 07.12.2017 року, розташований за адресою АДРЕСА_2, яка складається з будівель та споруд аналогічними з будівлями, право власності на які зареєстрував державний реєстратор Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Прокопович Ганни Михайлівни шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 39127089 від 08.01.2018 року 14:53:05.

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 2 лютого 2018 року 16:47:29, номер запису про право власності: 24660974 вбачається, що право власності позивача на зазначений об'єкт виникло на підставі договору дарування.

Оскаружване рішення відповідача по суті є позбавленням позивача права на належний йому об'єкт нерухомого майна, оскільки вказаним рішенням право власності зареєстровано за територіальною громадою міста Кам'янське Днівпропетровської області та нерухоме майно знаходиться у повному господарському віданні Комунального підприємства «Дорожник».

В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалося між його суб'єктами, суд дійшов висновку, що цей спір належить розглядати у порядку цивільного судочинства.

Так, публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ЦК у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Отже, рішення суб'єктів владних повноважень, можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 16 ЦК до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої).

Згідно з частиною першою статті 21 ЦК суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб'єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Ураховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) та суб'єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною п'ятою вказаної норми встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Застосована правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 4 квітня 2018 року по справі №361/2965/15-а провадження № 11-190апп18, справі №280/267/15-а провадження №11-164апп18, від 21 березня 2018 року у справі №09/1946/15 провадження №11-95апп18, та постановах Верховного Суду України від 24 січня 2017 року у справі №21-1559а16, у постанові від 17 травня 2016 року справа №21-331а16, від 27 січня 2017 року по справі №201/3164/12.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №804/4467/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Прокопович Ганни Михайлівни про скасування рішення.

2. Роз'яснити позивачу, що зазначений спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

3. Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

4. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Верба