Справа № 814/525/18
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 р.

справа № 814/525/18

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., розглянув у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом:

Дочірнього підприємства "Маліцький-Агро", вул. Миру, 40, с. Мар'ївка, Баштанський район, Миколаївська область,56174

до відповідача:

Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034

про:

визнання протиправними дій та скасування приписів від 10.11.2017 № 610-ДК/0389Пр/03/01/-17, від 13.11.2017 № 610-ДК/0390Пр/03/01/-17, від 16.11.2017 № 610-ДК/0398Пр/03/01/-17,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Маліцький-Агро» (далі-позивач) звернулось з позовом до Головного управління у Миколаївській області (далі-відповідач) про визнання протиправними дії відповідача щодо проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства 10.11.017 р., які оформлено актами перевірок №610-ДК/1563/АП/09/01/-17, №610-ДК/1564/АП/09/01/-17; №610-ДК/1565/АП/09/01/-17; актами обстеження земельних ділянок №610-ДК/552/АО/10/01/-17, №610-ДК/553/АО/10/01/-17, №610-ДК/554/АО/10/01/-17, на підставі яких нараховано збитки у сумах 36002,57 грн., 21161,25 грн. та 32824,05 грн.; приписи від 10.11.2017 р. №610-ДК/0389Пр/03/01/-17; від 13.11.2017 р. №610-ДК/0390Пр/03/01/-17, від 16.11.2017 р. №610-ДК/0398Пр/03/01/-17 та скасування цих приписів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані дії відповідача та приписи є протиправними, оскільки позивач у місячний строк до закінчення договорів оренди звертався до відповідача із заявами та проектами додаткових угод, але відповідачем підписані не були та вказано про повернення земель. Тобто, дії позивача свідчать про добросовісне виконання обов’язків землекористувача та відсутність порушень діючого законодавства з боку позивача. Також, зазначив про відсутність підстав та повноважень відповідача на проведення перевірки.

Відповідач надав до суду відзив, згідно якого вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки відповідач наділений повноваженнями на проведення перевірки, за результатами перевірки встановлено факт використання позивачем земельних ділянок без правовстановлюючих документів, за що передбачена відповідальність.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Інших заяв і клопотань учасники справи суду не подавали.

Процесуальних дій у справі судом не вчинялось.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Між дочірнім підприємством «Маліцький-Агро» та Баштанською районною державною адміністрацією були укладені договори оренди земельних ділянок, строк дії яких закінчився 05.09.2017 р.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, ним 03.05.2017 р, 13.06.2017 р. та 02.08.2017 р. були направлені листи та проекти додаткових угод (з урахуванням пропозицій відповідача). Направлені позивачем додаткові угоди відповідачем підписані та вказано про повернення земель. Після отримання відповіді відповідача позивач не використовував, однак продовжував сплачувати орендну плату за землю.

11.10.2017 р. наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності №610-ДК від 11.10.017 р., яким державному інспектору Гострик Т.В. доручено здійснити державний контроль за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки використання земель загальною площею 137,17 га в межах території Мар’ївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області у термін з 12.10.2017 р. по 12.11.2017 р.

10.11.2017 р. державними інспекторами у присутності в.о. директора дочірнього підприємства «Маліцький-Агро» проведено перевірку та обстеження земельних ділянок, які знаходиться в адміністративних межах Мар’ївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, загальною площею 29,11 га, 17,10 га та 26,54 га. За результатами перевірки встановлено, що всі три земельні ділянки оброблені сільськогосподарською технікою та засіяні ячменем, що є порушенням статей 125, 126 Земельного кодексу України. Складено акти перевірки №610-ДК/1563/АП/09/01/-17, №610-ДК/1564/АП/09/01/-17; №610-ДК/1565/АП/09/01/-17; акти обстеження земельних ділянок №610-ДК/552/АО/10/01/-17, №610-ДК/553/АО/10/01/-17, №610-ДК/554/АО/10/01/-17.

На підставі вищезазначених актів, відповідачем були виписані приписи від 10.11.2017 р. №610-ДК/0389Пр/03/01/-17; від 13.11.2017 р. №610-ДК/0390Пр/03/01/-17, від 16.11.2017 р. №610-ДК/0398Пр/03/01/-17, якими приписано у 30 денний строк усунути порушення шляхом оформлення права оренди на земельні ділянки у встановленому законодавством порядку.

Також, відповідачем були складені протоколи про адміністративне правопорушення від 10.11.2017 р. №610-ДК/0389П/07/01/-17; від 13.11.2017 р. №610-ДК/0387П/07/01/-17, від 16.11.2017 р. №610-ДК/0395П/07/01/-17, в яких було повідомлено позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення. Протоколи отримані представником позивача під підпис.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем винесені постанови №610-ДК/0376По/08/01/-17 від 13.11.2018 р., №610-ДК/037По/08/01/-17 від 16.11.2018 р та №610-ДК/038По/08/01/-17 від 17.11.2018 р, якими визнано винними позивача у вчиненні адміністративного правопорушення (самовільне зайняття земельних ділянок) та накладено штраф по 340 грн.

Позивач вважаючи дії щодо проведення перевірки, складання актів та приписів такими, що порушують його права, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 2 ЗК України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України. (ст. 187 ЗК України).

Приписами статті 188 ЗК України визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Згідно постанови КМУ від 22.07.2016 № 482 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України, організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності є завданнями Держгеокадастру.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель від 19.06.2003 № 963-IV (далі - Закон № 963), державний контроль здійснюються шляхом, у т. ч. проведення перевірок.

При цьому стаття 6 Закону № 963-IV визначає повноваження центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а стаття 10 вказаного Закону визначає повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель.

Так, згідно положень статті 6 Закону № 963-IV до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать зокрема здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю та виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

З огляду на вищезазначені норми, відповідач наділений повноваженнями на здійснення перевірок ) за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності. А також, з урахуванням наявності наказу на проведення перевірки, проведення перевірки позивача у присутності його представника, суд не вбачає порушень у діях відповідача щодо проведення перевірки та складання відповідних документів за її результатом.

Щодо протиправності та скасування акту перевірки, суд зазначає наступне.

Акт перевірки є службовим документом та носієм доказової інформації. Складання, підписання, надсилання акта перевірки державного інспектора в сфері контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області не породжує для позивача настання юридичних наслідків, не впливає на права і обов'язки, висновки за наслідками перевірки без відповідного рішення суб’єкта владних повноважень не є обов’язковим для виконання.

Щодо встановленого перевіряючими у ході перевірки факту самовільного використання земельних ділянок, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону № 963-IV, самовільне зайняття земельної ділянки будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

В ході розгляду справи судом встановлено, що факт використання позивачем земельних ділянок, які були об’єктом перевірок, підтверджений актами обстеження і на час розгляду справи позивачем не спростований. Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що ним вчинялись дії на укладення додаткових угод, оскільки як вбачається із доповідної записки Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, 03.10.2017 р. позивачу направлено повідомлення щодо відмови в поновлені договорів оренди землі та рекомендовано повернути землі державі. Також, факт направлення такого повідомлення підтверджений і самим позивачем у позові. В свою чергу, позивачем не надано доказів повернення земельної ділянки землевласнику, або правовстановлюючих документів, що підтверджують право користування земельними ділянками.

Статями 125, 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що державна реєстрація речових прав є обов'язковою.

Окрім того, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за таке порушення як самовільне зайняття земельних ділянок (пункт "б" частини першої статті 211 Земельного кодексу України).

Підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок є: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки.

На підставі вищезазначеного, суд вважає винесені припис та розрахунок розміру шкоди обґрунтованими.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень в повному обсязі доведено суду правомірність дій та прийнятих акту перевірки, припису та розрахунку розміру шкоди.

Позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог відшкодування судових витрат понесених позивачем не передбачено.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову дочірнього підприємства "Маліцький-Агро" (вул. Миру, 40, с. Мар'ївка, Баштанський район, Миколаївська область, 56174, ідентифікаційний код 33530937) до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код 39825404) , відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз