Справа № 201/2221/18(2-а/201/117/2018)
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2018 року справа № 201/2221/18(2-а/201/117/2018)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.,

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року (суддя 1-ї інстанції - Трещов В.В., дата ухвалення 12.01.2018, місце ухвалення м. Дніпро) в адміністративній справі № 201/2221/18(2-а/201/117/2018) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.02.2018 інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом ОСОБА_2 було винесено постанову ЕАА № 301505 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. Як зазначено в постанові, водій керував транспортним засобом без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Позивач не погоджується з даною постановою, вважає, що вона винесена із порушенням норм КУпАП і просить її скасувати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року - позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що відсутній висновок суду про спростування встановленого правопорушення керування позивачем транспортним засобом без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, а накладення стягнення інспектором за встановлене правопорушення, відповідає нормам чинного законодавства.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кас України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 20.02.2018, відповідачем винесено постанову серії ЕАА № 301505 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. В постанові зазначено про те, що позивач керував автомобілем СНЕRУ, номерні знаки АЕ 1504 СО, в м. Дніпрі, по вул. Яружна, біля будинку № 17 та під час перевірки документів не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимогу п. 2.1 «г» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 301505 від 20.02.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як встановлено судом, 20.02.2018 інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом ОСОБА_2 було винесено постанову ЕАА № 301505 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. Як зазначено в постанові, водій керував транспортним засобом без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Однак, на підтвердження факту своєї невинуватості, позивачем не надано до матеріалів справи страховий поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (його копія). Перевіркою через електронну базу МТСБУ також не підтверджено наявність страхового полісу.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з огляду на обставини, які викладені в оскарженій постанові інспектора патрульної поліції та враховуючи об'єктивну сторону правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч.1 ст.126 КУпАП, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, яке полягало у не пред'явленні для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, суд першої інстанції, вирішуючи спір, неправильно визначив предмет спору між сторонами та дійшов помилкового висновку про обґрунтованість заявленого позову.

Як вбачається з заявленого позову, визначаючи підстави для скасування постанови відповідача про накладення адміністративного стягнення, позивач посилався на те, що за змістом п.21.2 ст.21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. За позицією позивача, оскільки у спірному випадку інспектором патрульної поліції не складався протокол щодо порушень правил дорожнього руху та не оформлялися матеріали дорожньо-транспортної пригоди, то у останнього були відсутні правові підстави для перевірки наявності у позивача полісу обов'язкового страхування, і як наслідок, були відсутні підстави для висновку про наявність у діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП. Крім того зазначав на відсутність підстав зупинки транспортного засобу та винесення постанови інспектором, а ні уповноваженим органом.

З такими доводами позивача, з якими погодився суд першої інстанції, суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст..16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст..53 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У відповідності до п.2.1 "ґ" Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із п.2.4 "а" Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

З огляду на вказані норми права, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи позивача щодо відсутності, у спірному випадку, правових підстав у відповідача для перевірки наявності у нього полісу обов'язкового страхування, оскільки такі повноваження інспектора патрульної поліції передбачені чинним законодавством, і вказані повноваження кореспондуються з обов'язком водія мати при собі поліс обов'язкового страхування та пред'являти його на вимогу працівників поліції.

Доводи позивача щодо відсутності в інспектора патрульної поліції повноважень для здійснення перевірки наявності у водія полісу обов'язкового страхування з посиланням на положення п.21.2 ст.21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" колегія суддів також вважає необґрунтованими, виходячи із наступного.

Так, пунктом 21.2 статті 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється:

відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

В той же час, пунктом 21.3 статті 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Тобто, вказаною нормою права визначено обов'язок водія мати при собі страховий поліс і такий страховий поліс має бути пред'явлений посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. При цьому, п.21.3 ст21 Закону не вказує на те, що поліс страхування може бути пред'явлений на вимогу повноважної особи лише у випадку складання нею протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Враховуючи зазначені норми права Закону України "Про дорожній рух", Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Правил дорожнього руху, які визначають повноваження посадових осіб поліції та обов'язки водіїв транспортних засобів, колегія суддів приходить до висновку про те, що визначені пунктом 21.2 статті 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підстави контролю за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не є вичерпними, оскільки вказаний Закон не є спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері безпеки руху та визначає повноваження підрозділів Національної поліції в цих правовідносинах. На думку колегії суддів п.21.2 ст.21 Закону, як закону, що регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено додаткові повноваження підрозділів Національної поліції щодо контролю за наявністю полісу обов'язкового страхування у такому випадку, як складання протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Про вказану правову позицію, на думку колегії суддів, свідчать і внесені законодавцем зміни до ч.1 ст.126 КУпАП, попередня редакція якої: "Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне накладення штрафу ….", була змінена: "керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу …". Тобто, ч.1 ст.126 КУпАП, в редакції яка діяла на час прийняття відповідачем оскарженої постанови, передбачала відповідальність за сам факт відсутності або не пред'явлення для перевірки полісу обов'язкового страхування, без такої умови, як "у випадках, передбачених законодавством".

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи позивача щодо відсутності у спірному випадку у відповідача правових підстав для перевірки наявності у нього полісу обов'язкового страхування.

Щодо доводів про не складання протоколу та винесення постанови інспектором, колегія суду зазначає наступне.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2,частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127ass, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Враховуючи наведені приписи закону суд критично ставиться до посилань позивача та суду першої інстанції на той факт, що відповідач порушив процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності та виніс оскаржувану постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки складання протоколу у випадках вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.126, ч. 2 ст. 122 КУпАП діючим законодавством не передбачено, а відповідач по справі діючи в межах наданих йому законом повноважень мав право розглянути вказане адміністративне правопорушення та винести постанову .

Також слід зазначити і те, що згідно рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, конституційний суд прийшов до висновку, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Нормою частини 1 статті 276 КУпАП передбачено загальне правило розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Однак, законодавцем передбачені випадки, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення, може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Такий випадок передбачений ч. 4 ст. 258 КУпАП, згідно якої у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином посилання позивача на те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, є безпідставними.

Щодо висновку суду першої інстанції про недоведеність правомірності зупинення позивача та перевірки наявності у нього страхового полісу, оскільки з відео запису нагрудної камери інспектора патрульної поліції встановити правові підстави зупинення транспортного засобу позивача не можливо, колегія суду вважає їх безпідставними у звязку з тим, що дії відповідача про правомірність зупинення позивача, останнім не оскаржені.

Також позивачем не спростовано встановлене правопорушення - наявність поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Такий не було надано позивачем і до матеріалів справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та законність винесеної ним постанови серія ЕАА №301505 від 20.02.2018 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової про відмову задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 122, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак