Справа № 818/586/18
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: С.М. Гелета

12 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/586/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старостіна В.В.

суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 по справі № 818/586/18, повний текст складено 10.04.2018, розташованого за адресою: вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2018, позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача при розгляді заяв ОСОБА_1 від 21.12.2017 та від 01.02.2018; зобовязати Міністерство юстиції України направити на адресу ОСОБА_1 короткий виклад рішення "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" і перелік документів, необхідних для виконання рішення "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" y Департаменті державної виконавчої служби України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач звертався до відповідача із проханням направити на його адресу короткий виклад рішення Європейського Суду "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" і перелік документів, необхідних для його виконання y Департаменті державної виконавчої служби України. Проте, відповідач не надав вказаних документів, зазначивши в листі, що вказане рішення Європейського суду не підлягає встановленій законодавством процедурі виконання. На думку позивача, ненадання йому запитуваної інформації є порушенням Закону України "Про звернення громадян".

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2018, позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо ненадання ОСОБА_1 інформації згідно запитів від 20.12.2017 та від 01.02.2018.

Зобов'язано Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) направити на адресу ОСОБА_1 (41601, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) інформацію згідно запитів від 21.12.2017 та від 01.02.2018, а саме: короткий виклад рішення Європейського суду з прав людини "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" та перелік документів, необхідний для виконання рішення Європейського суду з прав людини "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" у Департаменті державної виконавчої служби України.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, Міністерством юстиції України, подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2018.

В судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасникв справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 21.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України із заявою про надання йому короткого викладу рішення Європейського суду з прав людини "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" та переліку документів, необхідних для виконання вказаного рішення.

Не отримавши відповіді на вказану заяву, позивач 01.02.2018 повторно звернувся до відповідача із заявою про надання вказаної інформації.

Розглянувши заяву, Міністерство юстиції України листом від 25.01.2018 № 2745/К-32103/5.2.1 повідомило ОСОБА_1 про те, що 12.10.2017 Великою Палатою Європейського суду з прав людини було ухвалено остаточне рішення у справі "Бурмич та інші проти України" (заяви №№ 46852/13 та інші), згідно з яким суд постановив вилучити зі свого реєстру 12148 заяв, у тому числі заяву ОСОБА_1, що стосуються системної проблеми невиконання рішень національних судів в Україні, та передати їх Комітету ОСОБА_2 Європи, який здійснюватиме подальший нагляд за їх виконанням в контексті вжиття заходів загального характеру. Зазначеним рішенням Європейський суд не присуджував справедливу сатисфакцію жодному із заявників, у звязку з чим воно не підлягає встановленій процедурі виконання. Україна у співпраці з Комітетом ОСОБА_2 Європи веде активну роботу щодо розроблення відповідної стратегії вирішення вказаної проблеми та запровадження механізму надання відповідного і достатнього відшкодування за порушення прав, гарантованих Конвенцією.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та наявність у зв'язку із цим підстав для їх задоволення.

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги, колегія судді виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про звернення громадян" регулюються питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозицією (зауваженням) є звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заявою (клопотанням) є звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону публічною інформацією є відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запитом на інформацію є прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заяви ОСОБА_1 від 21.12.2017 та 01.02.2018 щодо надання короткого викладу рішення Європейського Суду "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" та переліку документів, необхідних для виконання цього рішення, за своєю правовою природою не є заявами (клопотаннями), поданими в рамках Закону України "Про звернення громадян", а є запитами на інформацію, порядок розгляду яких визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Так, частинами 4, 5 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що письмовий запит подається в довільній формі та має містити: ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату.

На виконання ст. 20 вказаного Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі та в ній має бути зазначено: прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; дату відмови; мотивовану підставу відмови; порядок оскарження відмови; підпис.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заяви ОСОБА_1 від 21.12.2017 та 01.02.2018 відповідають вимогам, встановленим статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та містять прохання надати короткий виклад рішення "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" з переліком документів, необхідних для його виконання.

За результатами розгляду вказаних листів, протягом пяти робочих днів Міністерство юстиції України ні запитуваної інформації, ні вмотивованої відмови в задоволенні запитів, позивачу не надало, чим порушило вимоги ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що лист Міністерства юстиції України від 25.01.2018 № 2745/К-32103/5.2.1 не містить короткого викладу рішення "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" та переліку документів, необхідних для виконання цього рішення, у звязку із чим, є відповіддю не по суті запиту та, враховуючи положення ч. 2 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", вважається неправомірною відмовою у наданні інформації.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Міністерство юстиції України, як суб'єкт владних повноважень, не довело правомірності своєї відмови у наданні запитуваної позивачем інформації.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач протиправно не надав публічну інформацію ОСОБА_1, доступ якої гарантується Законом України "Про доступ до публічної інформації", а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо ненадання позивачу інформації, згідно його запитів від 21.12.2017 та від 01.02.2018..

Одночасно суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в частині способу захисту порушеного права позивача, зокрема щодо зобовязання Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, код 00015622) надати ОСОБА_1 (41601, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) інформацію згідно запитів від 21.12.2017 та від 01.02.2018, а саме: короткий виклад Рішення "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES c. UKRAINE" (Requetes nos 46852/13 et al.) та Перелік документів, необхідних для виконання Рішення "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES c. UKRAINE" (Requetes nos 46852/13 et al.), оскільки запити позивача не були розглянуті в належному порядку, то і зобов'язати відповідача вчинити конкретні дії та надати конкретну інформацію, про яку зазначає позивач в позовній заяві є передчасним, так як суд не може підміняти інший уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження, щодо вирішення питання по суті, які законодавством віднесені до дискреційних повноважень даного державного органу та які випливають із поставлених питань у запиті.

Позиція суду щодо неможливості підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму №13 від 24 жовтня 2008 року, згідно якої, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень; та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку обставинам справи, проте допустив порушення норм матеріального права, що у своїй суті не можуть вплинути на законність рішення, однак є підставою для зміни постанови суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно по суті вирішено справу, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права, відповідно до ст. 317 КАС суд апеляційної інстанції може змінити постанову чи ухвалу суду першої інстанції.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 по справі № 818/586/18 змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини цього рішення в наступній редакції:

Зобовязати Міністерство юстиції України повторно розглянути запити ОСОБА_1 від 21.12.2017 та від 01.02.2018 з урахуванням висновків суду, викладених у даній постанові".

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 12.06.2018.