Справа № 803/870/18
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року ЛуцькСправа № 803/870/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду заяви від 08.12.2017 про прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з урахування раніше виплачених сум; визнання протиправним та скасування рішення №59 від 20.06.2017 в частині призначення доплати за встановлення ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного із захистом Батьківщини, з врахуванням раніше виплачених сум в розмірі 138 500,00 грн. та зобовязання розглянути питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у звязку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з урахування раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу під час мобілізації з 05.08.201 по 06.10.2016 у військових частинах як входять до складу Адміністрації Державної прикордонної служби України, в тому числі в зоні АТО.

Наказом Луганського прикордонного загону від 06.10.2016 №47-1ос старшого сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено з усіх видів забезпечення.

У звязку з встановленням Волинською обласною медико-соціальною експертною комісією 24.11.2016 ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням військової служби, рішенням від 17.03.2017 №20 «Про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності в розмірі 101 500,00 грн.

У звязку з встановленням 13.03.2017 Волинською обласною медико-соціальною експертною комісією ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з захистом Батьківщини, рішенням №59 від 20.06.2017 «Про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ОСОБА_1 призначено доплату за отримання ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплаченої суми в розмірі 138 500,00 грн.

Однак, позивач вважає, що до виплати йому належить 298 500,00 грн., оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей» від 06.04.2017 №2004-VIII, який набрав чинності 07.05.2017, внесено зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема щодо розміру одноразової грошової допомоги.

Так, відповідно до пункту «б» частини першої статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Оскільки рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги прийнято 20.06.2017, тобто після набрання чинності Законом про внесення змін про збільшення розміру одноразової грошової допомоги із 150 до 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення інвалідності ІІІ групи, тому, на думку позивача, дії Адміністрації ДПС України щодо відмови в прийнятті рішення про призначення одноразової грошової допомоги за отримання ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з урахування раніше виплачених сум, в розмірі 160 000 грн. є протиправними.

08.12.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив прийняти рішення про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з урахуванням раніше виплачених сум, проте 08.01.2018 відповідач відмовив позивачу у прийнятті рішення пр. призначення доплати в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року з огляду на те, що зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули чинності 07.05.2017, а право на отримання одноразової допомоги позивач набув 13.03.2017.

З врахуванням наведено, ОСОБА_1 просить суд визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви від 08.12.2017 про прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з урахування раніше виплачених сум; визнати протиправним та скасувати рішення №59 від 20.06.2017 в частині призначення доплати за встановлення ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного із захистом Батьківщини, з врахуванням раніше виплачених сум в розмірі 138 500,00 грн. та зобовязати Адміністрацію Державної прикордонної служби України розглянути питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у звязку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з урахування раніше виплачених сум.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов від 31.05.2018 позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, мотивуючи тим, що необхідною умовою для отримання одноразової грошової допомоги є написання відповідної заяви та подання визначених документів до органу Держприкордонслужби, з якого військовослужбовець був звільнений і розрахований.

Так, рішенням від 17.03.2017 №20 «Про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у звязку з встановленням Волинською обласною медико-соціальною експертною комісією 24.11.2016 ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням військової служби, ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності в розмірі 101 500,00 грн. При повторному огляді 13.03.2017 Волинською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з захистом Батьківщини, тому рішенням №59 від 20.06.2017 «Про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ОСОБА_1 призначено доплату за отримання ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплаченої суми в розмірі 138 500,00 грн.

Станом на день прийняття рішення, а саме 20.06.2017 була діючою редакція Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено (далі Порядок №975), яким передбачено призначення та виплату одноразової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення інвалідності ІІІ групи.

Відповідач вважає безпідставною та необґрунтованою вимогу щодо визнання протиправною бездіяльність Адміністрації державної прикордонної служби України щодо не розгляду заяви позивача від 08.12.2017, оскільки листом від 22.12.2017 №11/Г-17703 позивачу було надано відповідь про те, що відповідно до Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, яка зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії щодо становлення інвалідності. Усі передбачені законодавством виплати були проведені ОСОБА_1 у встановлені терміни і розмірах, які були встановлені на момент виникнення спірних правовідносин. Скарг чи заперечень щодо їх нарахування та виплати від позивача не надходило.

Жодних рішень щодо відмови в прийнятті рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму ДПС України не приймалось, оскільки документи у встановленому законодавством порядку від Луганського прикордонного загону не надходили.

З врахуванням викладеного, просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до пункту 2 частини першої, частин другої, третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 18.05.2018 було відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно із частиною другою статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через пятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи отриманий від відповідача відзив на позов, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу відповідно до вимог статей 262, 263 КАС України в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу під час мобілізації з 05.08.2015 по 06.10.2016 у військових частинах, які входять до складу Адміністрації Державної прикордонної служби України.

З матеріалів справи слідує, що 24.11.2016 Волинською обласною медико-соціальною експертною комісією встановлено позивачу ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням військової служби.

Згідно з рішенням комісії Адміністрації ДПС України №20 від 17.03.2017 ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності в сумі 101 500,00 грн.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №744968, 13.03.2017 Волинською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з захистом Батьківщини (а. с. 7).

Рішенням комісії Адміністрації ДПС України №59 від 20.06.2017 року призначено ОСОБА_1 доплату за отримання ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплаченої суми, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності в сумі 138 500 грн.

У звязку з встановленням інвалідності при повторному огляді, рішенням комісії Адміністрації ДПС України №59 від 20.06.2017 «Про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ОСОБА_1 призначено доплату за отримання ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплаченої суми в розмірі 138 500,00 грн. (а. с. 10).

Разом з тим, 08.12.2017 позивач звернувся до Адміністрації ДПС України із заявою, в якій просив прийняти рішення про призначення йому доплати за отримання ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного із захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в розмірі 160 000 грн. (а. с. 11).

Як вбачається з матеріалів справи, Адміністрація ДПС України листом від 22.12.2017 №11/Г-17703 повідомила позивача про те, що відповідно до висновку Луганського прикордонного загону про можливість виплати одноразової грошової допомоги, розрахунку одноразової грошової допомоги, довідки Волинської обласної медико-соціальної експертної комісії від 13.03.2017 серії ААА №744968 комісією Адміністрації Держприкордонслужби було прийнято рішення про виплату одноразової грошової допомоги із розрахунку 150-кратного прожиткового мінімуму. Крім того, розяснено, що рішення, прийняте за результатами розгляду звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян», позивач може оскаржити в судовому порядку (а. с. 13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII).

Частиною першою статті 16 даного Закону визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Частина друга статті 16-2 Закону №2011-XII передбачає, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов'язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Відповідно до частини четвертої статті 16-3 Закону №2011-XII якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов'язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Згідно із частиною шостою статті 16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов'язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (частина девята статті 16-3 Закону №2011-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок №975).

Так, відповідно до пункту 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов'язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов'язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пункт 13 Порядку №975 передбачає, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Отже, наведеними нормами законодавства чітко визначено порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, пунктом 3 Порядку №975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З огляду на те, що Волинською обласною медико-соціальною експертною комісією ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з захистом Батьківщини була встановлена позивачу 13.03.2017, тому суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно прийнято рішення №59 від 20.06.2017 про призначення ОСОБА_1 доплати за отримання ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з захистом Батьківщини, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, з урахуванням раніше виплаченої суми в розмірі 138 500,00 грн., тобто в розмірі, який передбачений Порядком №975 на дату встановлення групи інвалідності, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії 13.03.2017.

Суд вважає безпідставною вимогу позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Адміністрації державної прикордонної служби України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.12.2017 про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, оскільки в матеріалах справи міститься лист Адміністрації ДПС України від 22.12.2017 №11/Г-17703, що на момент встановлення 13.03.2017 інвалідності ІІІ групи була чинною норма щодо виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму (а. с. 13).

Крім того, суд звертає увагу, що органом, який має право приймати рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги або відмову в призначенні такої допомоги, є Адміністрація ДПС України, а Луганський прикордонний загін у даному випадку виконує сервісну функцію щодо прийняття зазначених документів, їх оформлення, складення та направлення для прийняття рішення до Адміністрації ДПС України висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 із заявою про прийняття рішення про призначення доплати одноразової грошової допомоги звернувся одразу до Адміністрації ДПС України, а не до Луганського прикордонного загону, як це передбачено вищенаведеними нормами законодавства.

Зважаючи на те, відповідний висновок із документами, необхідними для прийняття рішення про доплату одноразової грошової допомоги, до головного розпорядника коштів Адміністрації ДПС України не надходив, відповідно, і рішення про доплату чи про відмову у доплаті відповідачем не приймалось.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 243-246, 250, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський