Справа № 523/9968/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 р.м.ОдесаСправа № 523/9968/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Аліна С.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Бойка А.В., Єщенко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2017 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення 13.12.2017р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

13.07.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м ОСОБА_2 із адміністративним позовом до Суворовського обєднаного управління ПФУ в м. Одесі, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- скасувати рішення Суворовського ОУ ПФУ в м. Одесі №87 від 09.06.2017 року щодо відмови їй у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобовязати відповідача включити та зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку №2, відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи з 02.09.2003 року по 11.10.2005 рік - на посаді «стерженщика» 2-го та 3-го розряду, з 19.10.2006 року по 03.10.2011 рік - на посаді «стерженщика» 3-го розряду зі шкідливими умовами праці, з 04.10.11 року по 31.12.2014 рік, з 02.01.2015 року по 10.10.2016 рік - на посаді «формувальника полістиролу» 3-го розряду літейного цеху зі шкідливими умовами праці.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки позивачка працювала на відповідних посадах Списку №2 та виконувала роботи, які надають право на зарахування періоду роботи до пільгового стажу.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Суворовського обєднаного управління ПФУ в м. Одесі щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Скасовано Рішення Суворовського обєднаного управління ПФУ в м. Одесі №87 від 09.06.2017 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобовязано Суворовське обєднане управління ПФУ в м. Одесі включити та зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи по Списку №2 відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 02.09.2003 року по 11.10.2005 року - на посаді стерженщика 2-го та 3-го розряду, з 19.10.2006 року по 03.10.2011 року - на посаді стерженщика 3-го розряду зі шкідливими умовами праці, з 04.10.11 року по 31.12.2014 року, з 02.01.2015 року по 10.10.2016 року - на посаді формувальника полістиролу 3-го розряду літейного цеху зі шкідливими умовами праці.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, начальник Суворовського обєднаного управління ПФУ в м. Одесі 14.12.2017 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2017 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

30.05.2018 року до Одеського апеляційного адміністративного суду надійшли заяви від позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Суворовського обєднаного управління ПФУ в м. Одесі про розгляд даної справи без їх участі, т.б. в порядку письмового провадження.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 10.10.2016 року звернулася до Суворовського обєднаного управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (за Списком №2).

Однак, Суворовське обєднане управління ПФУ в м. Одесі своїм рішенням №87 від 09.06.2017 року відмовило позивачці в призначенні пенсії за віком за Списком №2 у зв'язку з тим, що у неї відсутній необхідний пільговий стаж (10 років), згідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення тому набуває право на пенсію після досягнення 60 років.

Не погоджуюсь з такими діями та рішенням пенсійного фонду, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірної відмови відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує з приписів ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться і в п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (затв. Постановою КМУ від 12.08.1993р. №637), яким, в свою чергу, також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно з приписів п.20 цього ж Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка регулює питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці» (затв. Постановою КМУ від 01.08.1992р. №442), та який набрав чинності з 21.08.1992р., і розробленими на виконання Порядку №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992р. №41.

Згідно з положеннями вказаного Порядку №442, атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

За змістом положень п.3 «Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №38), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

Далі, як вбачається з вимог п.4.2 Порядку №383, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997р. (впродовж 5 років після введення в дію Порядку №383), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням п.4.2 цього Порядку (п.4.3 Порядку №383).

Згідно ж із п.4.4 цього ж Порядку №383, якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997р., у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992р., 5-тирічний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням п.4.2 цього Порядку.

Крім того, відповідно до п.4.5 Порядку №383, якщо ж атестація з 21.08.1992р. не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997р., право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992р. включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

До того ж, відсутність підтвердження вищезазначених обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Також, аналогічна правова позиція з цього спірного питання викладена і в ухвалі ВАС України від 26.10.2017р. по справі №К/800/35429/16.

Так, як встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій та зазначалось вище позивач ОСОБА_1 10.10.2016 року звернулася до Суворовського обєднаного управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (за Списком №2).

Далі, рішенням пенсійного органу №87 від 09.06.2017 року позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком за Списком №2 у зв'язку з тим, що у неї відсутній необхідний пільговий стаж (10 років).

По справі видно, що до пільгового стажу відповідач, посилаючись на відсутність підтвердження первинними документами, не відніс періоди роботи, позивачки по Списку №2:

- з 02.09.2003 року по 11.10.2005 рік - на посаді стерженщика 2-го та 3-го розряду;

- з 19.10.2006 року по 03.10.2011 рік - на посаді стерженщика 3-го розряду зі шкідливими умовами праці;

- з 04.10.2011 року по 31.12.2014 рік;

- з 02.01.2015 року по 10.10.2016 рік.

Разом з тим, судова колегія, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, як і суд 1-ї інстанції, не може погодитись з такими висновками пенсійного органу, з огляду на наступне.

Так, відповідно до відомостей трудової книжки позивачки серії БТ-ІІ №2099620 від 18.03.1986 року, ОСОБА_1, з 02.09.2003 року по 11.10.2005 рік працювала у ВАТ «Одессільмаш» на посаді стерженщика 2-го та 3-го розряду.

Що ж стосується віднесення вказаного періоду з 02.09.2003р. по 11.10.2005р. - 2 роки 1 місяць 9 днів, до пільгового стажу, то слід зазначити, що відповідно до довідки № 5-6/64-ОК, виданої ПАТ «Одеський завод сільськогосподарського машинобудування» від 11.02.2011 року (а.с.48), ОСОБА_1 пропрацювала зазначений термін на ВАТ «Одессільмаш» та має право на отримання пільгової пенсії.

Також, як вбачається з висновків Державної експертизи умов праці ГУ Праці та соціального захисту населення Одеської ОДА від 11.11.2005 року №05/10-1043 (а.с. 49), в період з 04.11.2005 року по 11.11.2005 року була проведена атестація робочих місць в ВАТ «Одессільмаш», відповідно до якої посада позивачки віднесена до посад зі шкідливими умовами праці, та остання має право на зарахування періоду її праці на даній посаді до пільгового Списку №2.

До того ж, оскільки відсутні будь-які відомості про проведення раніше на зазначеному підприємстві атестації робочих місць, колегія суддів приходить до висновку, що атестація та прийняті по ній висновки 11.11.2005 року була проведена на даному підприємстві вперше.

А як зазначалось вище, згідно з п.4.4 цього ж Порядку №383, якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997р., у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992р., 5-тирічний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням п.4.2 цього Порядку.

Тобто, період роботи позивачки на підприємстві ПАТ «Одессільмаш» у термін за 5 років до 11.11.2005 року зараховується позивачці до пільгового стажу, а отже період з 02.09.2003р. по 11.10.2005р., які фактично позивачка відпрацювала, має бути включений до пільгового за Списком №2.

Далі, як встановлено колегією суддів, вбачається з матеріалів справи, трудової книжки позивачки та довідки ПАТ «Одеський машинобудівний завод» від 10.10.2016 року №5/899 (а.с. 53), ОСОБА_1 пропрацювала на ПАТ «ОМЗ» (Одеський машинобудівний завод) та має право на пільгову пенсію за періоди з 19.10.2006 року по 03.10.2011 рік, з 04.10.2011 року по 31.12.2014 рік та з 02.01.2015 року по «теперішній час» (т.б. на момент видачі довідки станом на 10.10.2016р.).

Судова колегія, на підтвердження зазначених відомостей та віднесення зазначеного вище стажу до пільгового зазначає, що як вбачається з висновків Державної експертизи умов праці ГУ Праці та соціальної політики Одеської ОДА від 22.11.2006 року №05/10-959 (а.с. 55), від 04.11.2011 року №05/11-2011 (а.с. 57) та від 24.12.2014 року №33/12-2014 (а.с. 59), на підприємстві ПАТ «ОМЗ» були проведені атестації робочих місць, зокрема і робочого місця на якому працювала позивач, та встановлено наявність шкідливих та важких умов праці, у звязку з чим віднесено останні до таких, які відповідають критеріям за Списком №2.

З вказаного вбачається, що у відповідності до Порядку №383 періоди в 5 років після проведення атестації, т.б. з 22.11.2006 року, з 04.11.2011 року та з 24.12.2014 року можуть бути віднесені до пільгового періоду за Списком №2, а оскільки позивачка пропрацювала на зазначеному підприємстві ПАТ «ОМЗ» то і ці періоди, а саме з - з 22.11.2006р. по 03.10.2011р., з 04.10.2011р. по 31.12.2014р. та з 02.01.2015р. по 10.10.2016р. мають бути віднесені до пільгового.

У звязку з викладеним, колегією суддів встановлено, що у позивачки насправді наявний необхідний пільговий стаж, який відноситься до пільгового за Списком №2, а саме з 02.09.2003 року по 11.10.2005 рік (2 роки, 1 місяць, 9 днів); з 22.11.2006 року по 03.10.2011 рік (4 року, 11 місяців, 11 днів); з 04.10.2011 року по 31.12.2014 рік (3 року, 2 місяці, 27 днів); з 02.01.2015 року по 10.10.2016 рік (1 рік, 10 місяців, 8 днів), що в сумі становить 12 років, 1 місяць та 25 днів,а отже і висновок відповідача про відсутність необхідного пільгового стажу у 10 років є необґрунтованим, а отже і прийняте на підставі нього спірне рішення від 09.06.2017 року №87, таким, що підлягає скасуванню, що і було вірно встановлено судом 1-ї інстанції.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційних скаргах доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі залишити без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2017 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено _07.06.2018_р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: ОСОБА_3

Судді: А.В. Бойко

ОСОБА_2