Справа № 826/198/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

15 червня 2018 року справа №826/198/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.)
до1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кононця Вадима Валерійовича (далі по тексту - відповідач 1, Уповноважена особа Кононець В.В.) 2. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Ларченко Ірини Миколаївни (далі по тексту - відповідач 2, Уповноважена особа Ларченко І.М.)
треті особи1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - третя особа 1, Фонд) 2. Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Євробанк" (далі по тексту - третя особа 2, ПАТ "КБ "Євробанк")
про1) визнання протиправними дій (рішення) відповідача 1 щодо визнання правочину за операцією з розміщення 15 червня 2016 року коштів у сумі 134 500,00 грн. на картковому рахунку НОМЕР_2 з призначенням платежу "Поповнення карткового рахунку НОМЕР_2 ПІБ ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1" нікчемним; 2) зобов'язання надати доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду (подати до Фонду інформацію стосовно збільшення кількості вкладників яким необхідно здійснити виплати відшкодування) щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом, оскільки вважає протиправними дії (рішення) Уповноваженої особи щодо визнання нікчемною операції з розміщення коштів на картковому рахунку та протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не включення ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, та такою, що порушує право на отримання гарантованої суми вкладу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/198/17; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ПАТ "КБ "Євробанк" та Фонд; закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач 1 подав до суду письмове заперечення проти позову від 13 березня 2017 року, в якому зазначив, що на момент звернення до суду термін проведення перевірки вкладів фізичних осіб не сплинув.

Відповідач 1 також подав до суду письмове заперечення проти позову від 10 квітня 2017 року, у якому зазначив про те, що актом перевірки №21 комісії з перевірки правочинів (інших договорів), укладених ПАТ "КБ "Євробанк", встановлено, що ОСОБА_1 здійснено готівкове поповнення карткового рахунку у сумі 134 500,00 грн. за рахунок коштів, які у цей же день були зняті з рахунку ТОВ "Лабвел", та визнано нікчемним правочини, у тому числі з поповнення карткового рахунку позивача; наказом від 24 листопада 2016 року №233-ОД "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями" застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину; та, що позивач не оскаржує такі рішення.

Крім того, відповідач 1 подав відзив, у якому знову вказав про передчасність позовних вимог, у зв'язку із тим, що на момент звернення до суду термін проведення перевірки вкладів фізичних осіб не сплинув.

Відповідач 1 подав заяву від 10 липня 2017 року, у якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у справі №826/184/17 встановлено, що рішення Правління Національного банку України від 15 червня 2016 року №70-рш/БТ "Про віднесення ПАТ "КБ "Євробанк" до категорії проблемних" доведене до відома правління ПАТ "КБ "Євробанк" 15 червня 2016 року та, що у банку діяли наступні обмеження: не допускати проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Також відповідач 1 подав заперечення проти позову від 18 вересня 2017 року, в якому звертав увагу, що правочин між банком та позивачем є нікчемним на підставі пункту 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки вчинений 15 червня 2016 року, а тому підпадає під обмеження у діяльності банку, які встановлені рішенням Правління Національного банку України від 15 червня 2016 року №70-рш/БТ "Про віднесення ПАТ "КБ "Євробанк" до категорії проблемних", тому що названа операція призвела до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. При цьому відповідач посилався на правову позицію Вищого адміністративного суду України від 22 березня 2017 року №К/800/9674/16. Відповідач також зазначив, що позивача не включено до переліку вкладників з підстав проведення перевірки банківських операцій по рахунку позивача та, що обмежено виплату за вкладом до закінчення перевірки, а тому заявлені вимоги є передчасними.

Відповідач 2 письмового заперечення або відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Третя особа 1 подала письмові пояснення, в яких просила відмовити у задоволенні позову у зв'язку із правом Уповноваженої особи здійснювати заходи щодо забезпечення збереження активів банку, у тому числі виявляти нікчемні правочини та здійснення тимчасового блокування виплат вкладникам.

Третя особа 2 письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не подавала.

В судовому засіданні 18 вересня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представники відповідача 1 та третьої особи 1 проти позову заперечили; представник третьої особи 2 до суду не прибув, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглядаючи справу у письмовому провадженні проваджені, суд встановив, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 31 травня 2017 року змінено Уповноважену особу Фонду Кононця В.В. на Уповноважену особу Фонду Ларченко І.М.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2018 року залучено до участі в адміністративній справі Уповноважену особу І.М. в якості співвідповідача.

В судовому засіданні на підставі частини третьої статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, звертає увагу на наступне.

Між ОСОБА_1 (клієнт) та ПАТ "КБ "Євробанк" (банк) укладено договір №ZP-006097 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 16 травня 2016 року (далі по тексту - договір рахунку), за умовами банк відкриває клієнту картковий рахунок в гривні НОМЕР_2, випускає та надає банківську платіжну картку та ПІН-код до неї і забезпечує розрахунки за операціями з БПК в межах платіжного ліміту.

Згідно з квитанцією від 15 червня 2016 року №239988 позивач поповнив свій картковий рахунок на суму у розмірі 135 400,00 грн.

Разом з тим, 17 червня 2016 року на підставі рішення Правління Національного банку України від 17 червня 2016 року №73-рш "Про віднесення ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №1041 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 17 червня 2016 року до 16 липня 2016 року включно, призначено Кононця В.В. уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ КБ "ЄВРОБАНК".

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 16 серпня 2016 року №215-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 16 серпня 2016 року №1523 "Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" з 17 серпня 2016 року до 16 серпня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" Кононцю В.В з 17 серпня 2016 року до 16 серпня 2018 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 31 травня 2017 року змінено Уповноважену особу Фонду Кононця В.В. на Уповноважену особу Фонду Ларченко І.М.

З метою отримання суми відшкодування за вкладом позивач 12 вересня 2016 року звернувся до ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" із відповідною заявою.

Уповноважена особа Кононець В.В. надіслала позивачу лист від 14 вересня 2016 року №01-24.2/5862, у якому повідомила про тимчасове обмеження здійснення ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" банківських операцій щодо виплати коштів.

Позивач отримав повідомлення Уповноваженої особи Кононця В.В. про нікчемність правочину від 28 листопада 2016 року №01-14.1/7234, у якому повідомлено про нікчемність правочину (операції) згідно з пунктами 7, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб": правочин за операцією з розміщення 15 червня 2016 року ОСОБА_1 коштів у сумі 134 500,00 грн. на картковому/поточному рахунку НОМЕР_2 з призначенням платежу "Поповнення картрахунку НОМЕР_2 ПІБ ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1", а також зазначила, що сума грошових коштів не підлягає відшкодуванню за рахунок коштів Фонду.

Відповідно до витягу з наказу Уповноваженої особи від 24 листопада 2016 року №233-ОД, який надано відповідачем до суду, вирішено визнати нікчемним операції з розміщення коштів на карткових/поточних рахунках фізичними особами, перелік яких зазначено у додатку №1 та додатку №2 до цього наказу.

Так, у витязі з додатку №1 до вказаного наказу зазначено інформацію про операцію з розміщення 15 червня 2016 року ОСОБА_1 коштів у сумі 134 500,00 грн. на картковому/поточному рахунку НОМЕР_2 з призначенням платежу "Поповнення картрахунку НОМЕР_2 ПІБ ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1".

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За визначенням статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 1 та частини третьої статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 3№) призначає працівників, до повноважень яких належить проведення моніторингу стану дотримання банком вимог порядку формування та ведення баз даних про вкладників, проведення банком банківських операцій, у тому числі збір інформації та копій документів, необхідних для підготовки проекту плану врегулювання, забезпечення проведення оцінки активів банку в порядку, встановленому Фондом (у тому числі заборгованості за кредитами перед банком, наявності та вартості забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами, заборгованості за цінними паперами, що є у власності банку, вимог банку до клієнта за списаною безнадійною заборгованістю та наявності і вартості забезпечення виконання зобов'язань за такою заборгованістю тощо); 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами відповідно до цього Закону та затверджує реєстри відшкодувань вкладникам у порядку та у черговості, що встановлені нормативно-правовими актами Фонду; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб; 8) встановлює додаткові вимоги до порядку розкриття банками інформації для вкладників про умови надання банківських послуг із залучення вкладів.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Частина друга статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлює, що вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Таким чином, Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" гарантує повернення кожному вкладнику банку суми відшкодування коштів за вкладом, у межах гарантованої суми відшкодування; відмовлено у відшкодуванні коштів за вкладом може бути лише за наявності підстав, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За правилами частин першої-другої статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Частиною третьою статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі по тексту - Положення), Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, окрім іншого, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення.

Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. У супровідному листі зазначаються назви переліків, кількість інформаційних рядків та підсумкові значення сум.

Перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду (далі - Перелік), формується за структурою, визначеною додатком 4 до цього Положення, та не включає інформацію про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Пунктами 1, 2 розділу ІІІ Положення визначено, що Фонд завантажує поданий уповноваженою особою Фонду Перелік до програмно-апаратного комплексу Фонду та здійснює його перевірку в частині: 1) невключення до Переліку інформації про рахунки вкладників, розмір залишку гарантованої суми яких становить менше 10 гривень або більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, незалежно від кількості вкладів в одному банку; 2) невключення до Переліку інформації про рахунки: вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону; за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону; 3) наявності необхідних для проведення ідентифікації реквізитів вкладника; 4) коректності реквізитів вкладника та іншої інформації.

Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до пунктів 4, 5 розділу ІІІ Положення на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України (здійснює перерахування гарантованої суми відшкодування та передачу інформації про вкладників, яким здійснюється виплата відшкодування, до банків-агентів відповідно до умов договорів із банками-агентами) не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру.

Якщо виплати відшкодувань розпочинаються під час дії тимчасової адміністрації, до першої частини Загального реєстру включаються ГСР за вкладами, щодо яких Фондом або уповноваженою особою Фонду не обмежено здійснення банком операцій (з причин відсутності первинних документів, виявлення помилкових записів, невідповідності реквізитів вкладника первинним документам тощо): за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку; за договорами банківського рахунку.

Якщо виплати відшкодувань розпочинаються під час ліквідації, до першої частини Загального реєстру включаються ГСР за вкладами, щодо яких Фондом або уповноваженою особою Фонду не обмежено здійснення банком операцій (з причин відсутності первинних документів, виявлення помилкових записів, невідповідності реквізитів вкладника первинним документам тощо): за договорами банківського вкладу незалежно від закінчення строку їх дії; за договорами банківського рахунку.

ГСР за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчується після початку тимчасової адміністрації, виплачуються після прийняття рішення про ліквідацію банку.

До чергових частин Загального реєстру включаються ГСР за договорами банківського вкладу, що не були включені до першої частини Загального реєстру, та за договорами банківського рахунку після отримання Фондом інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Частини Загального реєстру та дати початку виплат за ними затверджуються виконавчою дирекцією Фонду.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку рахунків до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку рахунків Реєстру відшкодувань вкладникам (Загального реєстру); 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Реєстру відшкодувань вкладникам (Загального реєстру).

При цьому Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації доповнення до переліку рахунків, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Зміст письмового заперечення свідчить, що позивача не включено до переліку вкладників у зв'язку із нікчемністю операції з розміщення 15 червня 2016 року ОСОБА_1 коштів у сумі 134 500,00 грн. на картковому/поточному рахунку НОМЕР_2 з призначенням платежу "Поповнення картрахунку НОМЕР_2 ПІБ ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1" на підставі пунктів 7, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з частиною другою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

У частині третій статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено підстави, з яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

Пункти 7, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачають, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у разі:

банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

З аналізу наведених норм вбачається, що Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів, укладених банком, на предмет виявлення серед них нікчемних протягом дії тимчасової адміністрації.

Як встановлено вище, процедура ліквідації ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" розпочата з 17 серпня 2016 року, відповідно, перевірку спірного правочину відповідач провів та визнав нікчемним правочин після закінчення процедури тимчасової адміністрації, що суперечить частині другій статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Посилання відповідача 1 на те, що відповідно норм Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 26 травня 2016 року №826, передбачено проведення перевірки протягом процедури ліквідації, відхиляються судом, оскільки норми Порядку у цій частині не відповідають Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім того, право Уповноваженої особи перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних не є абсолютним і кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Відповідно до частини першої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами частини другої статті 215 Цивільного кодексу недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Суд зазначає, що відповідачами не доведено наявність підстав нікчемності правочину - операції з розміщення 15 червня 2016 року ОСОБА_1 коштів у сумі 134 500,00 грн. на картковому/поточному рахунку НОМЕР_2 з призначенням платежу "Поповнення картрахунку НОМЕР_2 ПІБ ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1" на підставі пунктів 7, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; зокрема відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували, що вказана операція здійснена банком, віднесеним до категорії проблемних, призвела до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Щодо посилання на рішення Правління Національного банку України від 15 червня 2016 року №70-рш/БТ "Про віднесення ПАТ "КБ "Євробанк" до категорії проблемних", яким встановлені обмеження щодо здійснення операції за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків, суд звертає увагу, що позивач не знав та не зобов'язаний був знати про такі обмеження при поповненні свого поточного рахунку.

Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Крім того, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Суд зауважує, що відповідного судового рішення про недійсним правочину - операції з розміщення 15 червня 2016 року ОСОБА_1 коштів у сумі 134 500,00 грн. на картковому/поточному рахунку НОМЕР_2 з призначенням платежу "Поповнення картрахунку НОМЕР_2 ПІБ ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1" матеріали справи не містять, а про існування таких судових рішень суду та сторонам не відомо.

Таку ж позицію висловлено Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 30 листопада 2017 року №К/800/22803/1 за результатами розгляду аналогічної справи.

На підтвердження факту внесення грошових коштів на рахунок до банку позивачем надано належним чином оформлену квитанцію, яка свідчить про те, що грошові кошти відповідно до укладеного договору банківського вкладу внесені; факт отримання банком грошових коштів відповідачами не заперечується.

Таким чином, наказ Уповноваженої особи Кононця В.В. від 24 листопада 2016 року №233-ОД "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями" в частині визнання нікчемним правочину - операції з розміщення 15 червня 2016 року ОСОБА_1 коштів у сумі 134 500,00 грн. на картковому/поточному рахунку НОМЕР_2 з призначенням платежу "Поповнення картрахунку НОМЕР_2 ПІБ ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1"суперечить нормам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та загальному принципу правомірності правочину.

Разом з тим, у зв'язку із тим, що відповідач 1 не ознайомив позивача зі згаданим наказом, а позивачу не було відомо про його реквізити, заявлений пункт 1 позовних вимог слід розцінювати як оскарження саме цього наказу, а тому наказ Уповноваженої особи Кононця В.В. від 24 листопада 2016 року №233-ОД "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями" в частині визнання нікчемним правочину - операції з розміщення 15 червня 2016 року ОСОБА_1 коштів у сумі 134 500,00 грн. на картковому/поточному рахунку НОМЕР_2 з призначенням платежу "Поповнення картрахунку НОМЕР_2 ПІБ ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1" є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких підстав, кошти у розмірі 134 500,00 грн. на картковому рахунку позивача НОМЕР_2, внесені за договором №ZP-006097 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 16 травня 2016 року, є вкладом у розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду. Доказів, які б спростовували зазначене або підтверджували наявність підстав для відмови у відшкодуванні коштів за вкладом, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідачами до суду не надано.

Таким чином, відповідачами не доведено наявність правових підстав для не включення інформації про ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ "Євробанк" за рахунок Фонду, а тому така бездіяльність Уповноваженої особи суперечить приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та є протиправною.

Суд відхиляє доводи відповідача 1 про те, що акт перевірки №21 комісії з перевірки правочинів (інших договорів), укладених ПАТ "КБ "Євробанк" є рішенням про нікчемність правочину, оскільки акт лише фіксує думку членів комісії з приводу нікчемності правочину та сам собі не створює правових наслідків.

В частині доводів відповідача 1 про передчасність заявлених вимог позивача у зв'язку із проведенням перевірки правочину, суд звертає увагу, що така перевірка суперечила частині другій статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а сам факт проведення перевірки поза строком, встановленим Законом, не позбавляє особу права на звернення до суду за захистом порушеного права.

Враховуючи викладене, на думку суду, позовні вимоги про зобов'язання надати доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду (подати до Фонду інформацію стосовно збільшення кількості вкладників яким необхідно здійснити виплати відшкодування) щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кононця Вадима Валерійовича від 24 листопада 2016 року №233-ОД "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями" в частині визнання нікчемним правочину - операції з розміщення 15 червня 2016 року ОСОБА_1 коштів у сумі 134 500,00 грн. на картковому/поточному рахунку НОМЕР_2 з призначенням платежу "Поповнення картрахунку НОМЕР_2 ПІБ ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1".

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Ларченко Ірину Миколаївну (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 33-Б; ідентифікаційний код в ) подати доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Євробанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо вкладу ОСОБА_1 за договором №ZP-006097 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 16 травня 2016 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко