Справа № 140/2004/17
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 червня 2018 р. Справа № 140/2004/17

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Перевертака В.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Лукашук Н.П.,

свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_5до Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

7 серпня 2017 року ОСОБА_5 звернувся в Немирівський районний суд Вінницької області з адміністративним позовом до Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі - Тульчинське ОУПФ, відповідач) про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 14.08.2017 року відкрито провадження у справі №140/2004/17.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 12.02.2018 року, в порядку ст. 29 КАС України, справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Тульчинського ОУПФ про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії передано на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.

30.03.2018 року матеріали справи №140/2004/17 надійшли на адресу Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 05.04.2018 року матеріали справи прийнято до провадження та призначено до розгляду в судове засідання на 19 квітня 2018 року.

В своєму позові ОСОБА_5 вказував, що починаючи з жовтня 1988 року і по теперішній час проживає в смт. Брацлав Немирівського району Вінницької області, яке відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. З метою призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою, додавши до неї усі необхідні документи. Разом із тим, відповідач відмовив в призначені пенсії, в зв'язку із відсутністю документів, які б свідчили про факт 4-річного проживання чи роботи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 року.

Позивач не погоджується з відмовою відповідача, в зв'язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії для розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення від 22.02.2017 року (протокол № 223) про відмову ОСОБА_5 в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку;

- зобов'язати Тульчинське ОУПФ врахувати період проживання та роботи ОСОБА_5 в період з жовтня 1988 року по 4 вересня 1995 року та призначити пенсію ОСОБА_5 зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 21.02.2017 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, з підстав, що викладені у позовній заяві. Зокрема зазначила, що 21.02.2017 року ОСОБА_5 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Протоколом пенсійного фонду №223 від 22.02.2017 року йому було відмовлено в призначенні пенсії. На переконання представника позивача, відповідачем безпідставно не враховано факт того, що позивач постійно проживає в смт. Брацлаві, починаючи з жовтня 1988 року, що підтверджується довідкою Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області № 869 від 28.02.1997 року та, в період з 11.05.1990 року по 30.07.1991 року, працював муляром у колгоспі ім. Леніна с. Коржівка Немирівського району. Крім того, представник позивача в судовому засіданні, враховуючи предмет дослідження даного позову та докази, якими позивач його обґрунтовує, уточнила прохальну частину позовних вимог та просила зобов'язати Тульчинське ОУПФ врахувати лише період проживання ОСОБА_5 в зоні посиленого радіологічного контролю з жовтня 1988 року. В іншій частині позовні вимоги залишені без змін.

Позиція представника відповідача викладена у наявних в матеріалах справи письмових запереченнях (вх. №5236 від 01.09.2017 року), у яких останній зазначив, що позивач дійсно звернувся до управління із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку і згідно Протоколу № 223 від 22.02.2017 року йому було відмовлено. Згідно наданих позивачем документів пенсійним фондом встановлено, що відповідно до довідки № 01-11-40 від 10.02.2017 року виданою Немирівським трудовим МТБОВ «Будівельник» факт роботи ОСОБА_5 у 1986-1993 роках не підтверджений в населених пунктах віднесених до 4 категорії потерпілих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Щодо встановлення факту проживання позивача станом на 01.01.1993 року в населених в пунктах віднесених до 4 категорії потерпілих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, довідка Брацлавської селищної ради від 28.02.1997 року № 869, надана позивачем, не відповідає вимогам ведення діловодства в частині чіткості відбитків кутового штампу та печатки, не містить інформації про підстави її видачі, а тому вважається недійсною та не може використовуватись як офіційний документ. З огляду на викладене, вважає, що підстави для задоволення даного позовну відсутні.

Ухвалою суду від 23.05.2018 року, із занесенням до протоколу судового засідання, клопотання представника позивача про виклик свідків задоволено, в зв'язку з чим в судовому засіданні оголошено перерву до 06.06.2018 року.

06.06.2018 року в судовому засіданні допитані у якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_3, згідно паспортних даних проживаючої з 07.02.1985 року по по теперішненій час в смт Брацлав зазначила, що з 1988 року по 2003 рік ОСОБА_5 проживав в багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_1. В 2003 році, в зв'язку із придбанням приватного будинку, ОСОБА_5 змінив місце проживання.

ОСОБА_4, згідно паспортних даних проживавшого з 27.11.1986 року по 04.03.2015 року в АДРЕСА_2, також зазначив, що ОСОБА_5 восени 1988 року переїхав в смт Брацлав, та був його сусідом. Переїхав від них коли придбав власний будинок.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та покази свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступні обставини.

Постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.06.1991 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення.

Згідно Додатку 1 цієї Постанови "Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи" смт. Брацлав Немирівського району Вінницької області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

21.02.2017 року ОСОБА_5 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до частини 2 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка станом на 01.01.1993 року постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю (смт Брацлав) не менше 4 років.

Рішенням Тульчинського ОУПФ, оформленим протоколом №223 від 22.02.2017 року, позивачу відмовлено у призначенні відповідної пенсії, в зв'язку із відсутністю документів, які б свідчили про факт 4-річного проживання чи роботи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 року.

Незгода позивача із такою відмовою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно ст. 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення", умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Так, згідно частини другої статті 55 цього ж Закону визначено, що право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років мають особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років.

При цьому, згідно з частини третьої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відмовив у призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" посилаючись на відсутність підтверджуючих документів про факт його проживання в смт Брацлав в період до 1993 року.

Разом із тим, встановлені під час розгляду справи обставини свідчать про те, що такий висновок відповідача є помилковими та базується лише на припущеннях.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 є особою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю (4 категорія), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2, виданим виконавчим комітетом Вінницької обласної ради 20.07.1995 року.

Згідно Довідки Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області від 28.02.1997 року № 869 ОСОБА_5 з 1988 року по 1997 рік проживав по АДРЕСА_1.

Також, у матеріалах справи наявна довідка видана Центром первинної медико-санітарної допомоги Немирівської районної ради Вінницької області від 23.02.2017 року № 01-11-223 в які вказано, що ОСОБА_5 з 1988 року по теперішній час знаходиться на диспансерному обліку сімейного лікаря в ЛА ЗПСЛ Брацлавської ЛА ЗПСЛ .

Крім того, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили факт проживання ОСОБА_5 з 1988 року по 2003 рік по вулиці Шевченка в смт Брацлав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про підтвердження факту проживання позивача - ОСОБА_5 в смт Брацлав, яке віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю, з 1988 року та станом на 1 січня 1993 року, що дає йому право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З огляду на зазначене, рішення відповідача, яким відмовлено ОСОБА_5 в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправним та підлягає скасуванню, а адміністративний позов в цій частині задоволенню.

Крім того, з метою належного захисту прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов'язання Тульчинське ОУПФ врахувати період проживання ОСОБА_5 на території зони посиленого радіоекологічного контролю з жовтня 1988 року та призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з дати звернення із заявою про призначення пенсії - 21.02.2017 року.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Таким чином, дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, оформлене протоколом № 223 від 22.02.2017 року про відмову ОСОБА_5 в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Зобов'язати Тульчинське об'єднане управління Пенсійного України у Вінницькій області врахувати період проживання ОСОБА_5 на території зони посиленого радіоекологічного контролю з жовтня 1988 року та призначити ОСОБА_5 пенсію зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 21 лютого 2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_5 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1) сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (вул. М. Леонтовича, 51, м. Тульчин, Вінницька область, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_5 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

Відповідач: Тульчинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (вул. М. Леонтовича, 51, м. Тульчин, Вінницька область, )

Повний текст судового рішення виготовлено 19.06.2018 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович