Справа № 173/1235/17(2-а/173/1/2018)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2018 року м.Дніпросправа № 173/1235/17(2-а/173/1/2018)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Уханенка С.А.
суддів: Божко Л.А. Дадим Ю.М.
за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 р. (суддя Петрюк Т.М., повний текст рішення складений 26.01.2018 року) по справі за позовом ОСОБА_1 до Пушкарівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в :
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточненого адміністративного позову просив:

- визнати протиправною та незаконною реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 наступних осіб:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо реєстрації місця проживання, 03.06.2013 року Верхньодніпровським РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо реєстрації місця проживання, 19.04.2012 року Верхньодніпровським РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області;

- зобов`язати Пушкарівську сільську раду Верхньодніпровського району Дніпропетровської області поновити порушене право та зняти з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 наступних осіб:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану 03.06.2013 року Верхньодніпровським РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану 19.04.2012 року Верхньодніпровським РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, задовольнивши позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції вирішуючи справу по суті позовних вимог дослідив питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, надав оцінку долученим до матеріалів справи доказам, які свідчать про обізнаність позивача про порушення його прав і зазначив про відсутність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду. При цьому, приймаючи рішення, відмовив в задоволенні позовних вимог по суті спору, чим припустився порушень норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови.

Так, частиною 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент на момент звернення до суду з адміністративним позовом, було передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, в редакції чинній на момент звернення до суду з адміністративним позовом, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положення ч. 1 ст. 100 КАС України, в редакції чинній на момент звернення до суду з адміністративним позовом, передбачали залишення без розгляду адміністративного позову, поданого після закінчення строків, установлених законом, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Так, предметом спору в цій справі є реєстраційні дії щодо реєстрації фізичних осіб за місцем проживання.

Матеріали справи свідчать, що вказані спірні реєстраційні дії були вчинені у 2012 та 2013 роках.

В позовній заяві позивач вказує, що про своє порушене право він дізнався 01.06.2017 року, проте не вказує за яких обставин він був позбавлений можливості дізнатися про своє порушене право з моменту його порушення (2012, 2013 роки) до вказаного часу.

Так, відповідно до адресної книги, оскаржувані реєстраційні дії були вчинені 19.04.2012 року, стосовно реєстрації ОСОБА_3 і 03.06.2013 року - стосовно реєстрації ОСОБА_2 . В той же час сам ОСОБА_1 зареєстрований 29.05.2013 року та 13.03.2014 року знятий з реєстрації. Водночас, хронологічний порядок внесення записів до адресної книги порушений, містить невідповідності щодо даних паспорта позивача та не засвідчені виправлення.

Згідно домової книги, наданої третьою особою ОСОБА_2 та дослідженої судом апеляційної інстанції, спірні записи внесені в наступному порядку, а саме:

- ОСОБА_3 зареєстрований 19.04.2012 року;

- ОСОБА_1 зареєстрований 29.05.2013 року та знятий з реєстрації 19.03.2014 року;

- ОСОБА_2 зареєстрована 03.06.2013 року;

- ОСОБА_1 зареєстрований 29.05.2013 року.

При цьому, останній запис щодо реєстрації позивача 29.05.2013 року, також не відповідає хронології та даті видачі паспорта (05.03.2014р.), зазначеного в рядку цього запису.

Досліджені судом документи свідчать, що остання реєстраційна дія була вчинена у 2014 році, і саме щодо зняття з реєстрації позивача.

Отже, враховуючи порушення хронології записів про реєстраційні дії, поза розумним сумнівом є обізнаність позивача щодо реєстрації проживання його сина ОСОБА_3 .

Крім того, факт обізнаності ОСОБА_1 , станом на 29.05.2013 року, щодо реєстрації, 19.04.2012 року, ОСОБА_3 (сина позивача) був безпосередньо підтверджений представником позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

При цьому, зазначені представником позивача, сподівання та очікування ОСОБА_1 , що ОСОБА_3 вчинить дії щодо зняття з реєстрації, протягом більш ніж чотирьох років (з 29.05.2013 року по 24.07.2017 року, день звернення до суду з адміністративним позовом) не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції як поважні причини пропуску шестимісячного строку звернення до суду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо залишення без розгляду позовних вимог в частині щодо визнання протиправною та незаконною реєстрації ОСОБА_3 .

Стосовно інших позовних вимог, суд апеляційної інстанції зазначає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, згідно позовної заяви, в обґрунтування протиправності реєстрації та вимог щодо зняття з реєстрації, позивачем зазначено про ненадання ним, як власником, згоди на реєстрацію, що є підставою для її скасування.

Водночас, підставами для реєстрації місця проживання відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є, зокрема, документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації.

Згідно наявної в матеріалах справи копії розпорядження органу приватизації №9 від 17.11.2004 року виконкому Пушкарівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, будинок, за яким були вчинені спірні реєстраційні дії, був переданий в приватну спільну власність позивачу разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що свідчить про відсутність необхідності надання згоди ОСОБА_3 на реєстрацію в будинку цих осіб.

Доводи позивача, що він є єдиним власником будинку з огляду на рішення виконкому № 93 від 28.10.2004 року та відповідних відомостей про реєстрацію саме за ним вказаного об`єкту нерухомості судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки питання належного власника відносяться до компетенції цивільного суду.

Позивачем не додано достатніх та допустимих доказів нечинності або скасування розпорядження №9 від 17.11.2004 року виконкому Пушкарівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, який за висновком суду апеляційної інстанції є достатнім документом для реєстрації проживання третіх осіб по справі.

За таких обставин, у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

З огляду на положення ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення незначної складності, у зв`язку з чим постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в цій справі оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 315, 318, 321, 322, КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2018 р. скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною та незаконною реєстрації ОСОБА_3 - залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

В повному обсязі постанова виготовлена 04.06.2018 року.

Головуючий суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Ю.М. Дадим