Справа № 804/2227/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2018 року Справа № 804/2227/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ АГРО-ГРУП» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровської області про скасування податкових повідомлень-рішень,-
27.03.2018р.Товариство з обмеженою відповідальністю «СГ АГРО-ГРУП» (далі позивач) звернулось до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровської області (далі відповідач) з наступними позовними вимогами:
Позивач в обґрунтування позовних вимог в адміністративному позові зазначив, що не погоджується з винесеними відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, які складені за результатами встановлених порушень в ході документальної планової виїзної перевірки. Викладена у акті перевірки №6747/04-36-13-06/39011360 від 09.02.2018 р. інформація платника податку не відповідає дійсності, а саме невірно вказані суми нарахованого податку та залишку по Дебету рахунку 6411, дані таблиці щодо утримання та сплати військового збору, хоча усі необхідні документи були надані позивачем до перевірки. Також, позивач не погоджується з самостійно донарахованими податковим органом сумами доходів власникам земельних паїв, які орендує товариство та податку з доходів фізичних осіб за укладеними договорами оренди землі, оскільки відповідачем не враховано норми цивільного законодавства, які регулюють двосторонні договірні відносини, відповідно до яких сторони визначають умови договору за згодою сторін. Щодо висновку відповідача про наявність обовязку у ТОВ «СГ АГРО-ГРУП» нарахувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір в межах договорів суборенди з гр. ОСОБА_1 позивач вказує, що за умовами договорів орендну плату за договором оренди землі сплачує суборендар від імені орендаря, а не орендар, тобто доходу від передачі в суборенду земельної ділянки ОСОБА_2 не отримує. Усі обовязки за договорами оренди з моменту передачі суборендарю - ТОВ «СГ АГРО-ГРУП» покладені виключно на товариство. Також, позивач звертає увагу, що податковим органом у 2016 р. було проведено перевірку підприємства за період дії договорів оренди землі з ОСОБА_1 та жодних порушень виявлено не було (акт ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпропетровська перевірки №4566/04-67-13-04-39011360). Крім того, позивач вважає, що застосована податковим органом норма п.126.1 ст. 126 Податкового кодексу України щодо застосування штрафних санкцій стосується виключно несплати узгодженої суми грошового зобовязання, натомість відповідачем безпідставно та самостійно здійснено нарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
16.04.2018 р. на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив, відповідно до якого податковий орган виклав обставини за яких з позовними вимогами не погоджується, оскільки позивачем наведені доводи, які не ґрунтуються на вимогах законодавства та суперечать встановленим під час перевірки обставинам.
15.12.2017 року набули чинності зміни до положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 15.12.2017 р.) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч. 4 цієї статті за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності субєкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших обєктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення субєкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи № 804/2227/18 у спрощеному провадженні.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається протягом пятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 261 Кодексу адміністративного. Судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
За результатами перевірки складено акт №6747/04-36-13-06/39011360 від 09.02.2018 р., яким встановлені наступні порушення:
- п.п.1.2; п.п.1.6 п.п.16.1 підрозділу 10.розділу XX Податкового кодексу України; ст.176.2 Податкового кодексу України, у результаті чого в результаті чого донараховано військовий збір : 1231,44 грн., в т.ч. по періодах: 10.2016р.- 102,62 грн.; 11.2016р.-102,62 грн.; 12.2016-102,62 грн.; 01.2017-102,62 грн.,; 02.2017-102,62 грн.; 03.2017-102,62 грн.; 04.2017-102,62 грн.; 05.2017-102.62 грн.; 06.2017-102,62 грн.; 07.2017-102,62 грн.; 08.2017-102,62 грн.; 09.2017-102,62 грн;
- «б» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу Українита Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку що призвело до не повного відображення інформації та перекручення податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку;
Оцінюючи всі докази, досліджені судом, у їх сукупності, приймаючи рішення по суті суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що в ході перевірки правильності обчислення, повноти та своєчасності перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб, при виплаті доходу по операціях з оренди паїв у фізичних осіб, податковим органом були досліджені надані до перевірки типові договори з орендодавцями землі, які територіально належить до Почино-Софієвської сільської ради.
Об'єкт оренди: передається земельна ділянка в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належить орендодавцю на підставі державного акту на право власності на землю.
В зазначених договорах в пункті 11 «орендна плата» визначено: оренда плата вноситься у такі строки:
- у грошовій формі 50% орендної-плати до 01 серпня, остаточний розрахунок до 15 грудня на протязі дії кожного року дії договору оренди.
Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст.759,762 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк, за користування якого з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Крім того, умови Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17.01.2000 р. № 5 передбачають, що розмір орендної плати визначається за домовленістю між сторонами, але не може бути менше від розміру встановленого чинним законодавством.
Згідно з ст. 1 Указу Президента України від 2 лютого 2002 року №92 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» (зі змінами та доповненнями внесеними до ст.1 Указу Президента України від 19 серпня 2008 року №725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)») плата за оренду земельних часток (паїв) повинна бути у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості (паю) земельної частки.
Згідно з пп.164.2.5 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається зокрема дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння/або користування), визначений у порядку, встановленому п. 170.1. ст.170 Кодексу.
Відповідно п.п.170.1.4 п. 170.1.1 ст.170 Податкового кодексу України доходи від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю оподатковуються податковим агентом під час її нарахування (виплати) за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 Кодексу.
Згідно п.170.1.1 ст.170 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку -орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.
Відповідно до пп.14.1.180 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Згідно п. 54.2. ст. 54 Податкового кодексу України грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.
Відповідно допп. 54.3. п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;
Згідно пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із сум такого податку за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 цього Кодексу.
Згідно пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваногодоходу єдиним платіжним документом.
Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умов одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
У відповідності до пп.168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового-періоду.
Відповідно до пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України передбачено, що особи, які мають статус податкових агентів, зобов'язані, зокрема, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені, ПКУ для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.
Відповідно до п.18.1.ст.18 Податкового кодексу України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.
Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків (п.18.2 ст.18 Податкового кодексу України).
Таким чином, суд вважає за необхідне звернути увагу, що в законодавстві України діють спеціальні умови щодо використання спірних земельних ділянок
Викладене повністю спростовує доводи позивача щодо неврахування податковим органом норм цивільного законодавства при дослідженні договорів оренди та відсутності обовязку по сплаті донарахованих сум податків.
Розрахунок щомісячного розміру орендної плати за землю та податку на доходи фізичних осіб, згідно перевірки:
01.10.2016 р. по 30.09.2017 р.
867,05 грн. х 18 %=156,07 грн. - податок на доходи фізичних осіб, що необхідно щомісячно нараховувати/перерахувати до бюджету з жовтня 2016р. по вересень 2017р. Всього необхідно нарахувати та сплатити до бюджету по зазначеному договору 1872,84 грн.
5974,54 грн. х 18 % = 1075,42 грн. - податок на доходи фізичних осіб, що необхідно щомісячно нараховувати/перерахувати до бюджету з жовтня 2016 р. по вересень 2017 р.
Згідно даних акту перевірки підприємство облік розрахунків з орендодавцем земельних паїв ОСОБА_1 обліковує на рахунку 6851 (розрахунки з іншими кредиторами).
Крім того, суд звертає увагу, що доводи позивача щодо неотримання ОСОБА_1 доходів від укладених договорів суперечать змісту даних договорів та не відповідають вимогам законодавства, які регулюють інститут договірних відносин в частині мети їх укладання.
Підприємство в перевіряємому періоді в бухгалтерському обліку нараховувало орендну плату по Почино-Софієвській сільській раді за ОСОБА_1 по Кт.6851 рахунку «Розрахунки з іншими кредиторами», а саме:
Форма розрахунку (ф.№1ДФ) та порядок її заповнення затверджено наказом Міністерством фінансів України від 13.01.2015р. № 4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку».
Перевіркою встановлено: підприємство в розрахунку ф.1 ДФ в 4 кварталі 2016 року не вірно відображало нарахований доход та розмір податку на доходи фізичних осіб та військового збору за ознакою доходу 106 по кожній фізичній особі-орендодавцю земельних паїв.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів в Україні» від 31.07.2014 р. №1621 зі змінами та доповненнями запроваджено військовий збір.
Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово введено військовий збір за ставкою 1,5 відсотка від доходів, визначених ст. 163 цього Кодексу (загальний річний оподатковуваний дохід), а платниками збору є особи визначені п. 162.1 ст. 162 Кодексу.
Під час судового розгляду справи судом встановлено, що висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України ґрунтується на виявлених в ході проведення перевірки недостовірностях відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на який нараховується військовий збір.
Окремо слід зазначити, що описки та/або арифметичні помилки в розрахунках акту перевірки, на які посилається позивач, жодним чином не свідчать про відсутність порушень вцілому. Крім того, позивачем власні розрахунки не наведені та вказані лише посилання на дані у первинних документах. Проте, до суду надані лише оборотно-сальдові відомості по рахунках 6411 та 642.
У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як зазначено у ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Позивачем не надано до суду належних та достатніх доказів у спростування виявлених під час перевірки порушень, натомість відповідачем правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень доведена.
Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 72-77, 242-246, 250, 255, 257, 261 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ АГРО-ГРУП» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровської області про скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

.

Суддя ОСОБА_5