Справа № 2-а-3733/11 (2-ар/739/1/17)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2018 року

м. Київ

справа №2-а-3733/11 (2-ар/739/1/17)

адміністративне провадження №К/9901/32281/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2017 року (головуючий суддя Чепурко В.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року (головуючий суддя Желтобрюх І.Л., судді: Бєлова Л.В., Парінова А.Б.) про роз'яснення судового рішення у справі №2а-3733/11 за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконною відмову управління Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 згідно вимог статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. Зобов'язано Новгород-Сіверське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити за період з 16 лютого 2011 року до 22 липня 2011 року перерахунок та виплату ОСОБА_1, згідно вимог статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», державної пенсії з розрахунку 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 (сімдесяти п'яти) відсотків від мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. При цьому, постанову суду в частині стягнення всієї суми пенсії, яка підлягає нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 звернуто до негайного виконання.

У лютому 2017 року Новгород-Сіверське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернулося до суду першої інстанції із заявою про роз'яснення вищевказаного судового рішення.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року, заяву було задоволено частково: роз'яснено заявнику, що даною постановою Новгород-Сіверське об'єднане управління Пенсійного фонду України зобов'язане здійснити за період з 16 лютого 2011 року до 22 липня 2011 року перерахунок та виплату ОСОБА_1, згідно вимог статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції яка діяла у період з 16 лютого 2011 року до 22 липня 2011 року), державної пенсії з розрахунку 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 (сімдесяти п'яти) відсотків від мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції яка діяла у період з 16 лютого 2011 року до 22 липня 2011 року). У задоволенні решти заяви відмовлено.

Не погодившись з вказаними ухвалами судів, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати судові рішення, зобов'язавши суд першої інстанції повернути відповідачу заяву про роз'яснення судового рішення, яку не приймати до провадження, допоки у справі №2а-3733/11 не буде ухвалено остаточного судового рішення по предмету заявлених у ній вимог.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди передчасно розглянули питання про роз'яснення судового рішення, оскільки ним було подано апеляційну скаргу на постанову райсуду від 25 квітня 2016 року. Крім того, зазначає, що апеляційним судом було допущено порушення норм процесуального права, яке полягає у неперевірці правильності вчинення судом першої інстанції процесуальних дій, зокрема, щодо надіслання повістки-повідомлення, ведення журналу судового засідання. Також, апеляційний суд не надав можливості взяти участь у судовому засіданні 11 травня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Щодо доводів скаржника про передчасність постановлених ухвал про роз'яснення судових рішень, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 170 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції діючій на час подання заяви про роз'яснення судового рішення, передбачено, що якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення протягом десяти днів із повідомленням заявника (особи, яка бере участь у справі, державного виконавця, які звернулися із заявою про роз'яснення судового рішення) та осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. Копія ухвали про роз'яснення судового рішення не пізніше наступного дня після її постановлення надсилається особам, які беруть участь у справі, а також заявнику, які не були присутні у судовому засіданні. Ухвалу про роз'яснення судового рішення або відмову у його роз'ясненні може бути оскаржено.

Отже, наведеною нормою Кодексу передбачено право особи звернутися із заявою про роз'яснення судового рішення, яке ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання, якщо судове рішення є незрозумілим.

Відповідно до ст.254 Кодексу (в тій же редакції), постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Статтею 256 Кодексу визначено перелік судових рішень, які підлягають негайному виконанню, та передбачено право суду, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову.

З постанови Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25 квітня 2016 року вбачається, що судом використано таке право та звернуто постанову до негайного виконання в частині стягнення всієї суми пенсії, яка підлягає нарахуванню та виплаті ОСОБА_1

Враховуючи, що рішення підлягало негайному виконанню, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про можливість його роз'яснення. При цьому, правильно зазначили, що ненабрання рішенням законної сили вцілому не є перешкодою для його роз'яснення.

Посилання скаржника, що судом апеляційної інстанції не було досліджено вимоги апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в рішенні суду апеляційної інстанції зазначено, що процесуальні порушення, на які посилається апелянт, не призвели до неправильного вирішення питання і не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

При цьому колегія суддів не погоджується з доводами скаржника щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції призначено до розгляду заяву про роз'яснення судового рішення на 6 березня 2017 року на 9:00 год. (а.с.5)

В матеріалах справи дійсно відсутня повістка про виклик сторін у судове засідання, докази її направлення, а також відсутні відомості про належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання.

У судовому засіданні 6 березня 2017 року був присутній представник відповідача, проте, у зв'язку з неявкою позивача у судове засідання, розгляд заяви було відкладено до 10:00 год. 27 березня 2017 року (а.с.6).

7 березня 2017 року позивач звернувся із заявою про надання інформації, на яку судом першої інстанції було надано відповідь за вих. №9/3/17-вих від 20 березня 2017 року про призначення до судового розгляду заяви пенсійного органу про роз'яснення судового рішення на 27 березня 2017 року, відповідно до якої направлено позивачу копію такої заяви УПФ. Також цим листом повідомлено, що про дату та час розгляду заяви сторони по справі будуть належним чином повідомлені (а.с.8).

В матеріалах справи наявні зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, з яких вбачається, що повідомлення про виклик у судове засідання на 27 березня 2017 року позивач отримав 11 березня 2017 року і 13 березня 2017 року (а.с.9,10).

З доводів касаційної скарги вбачається, що позивач вважає отримані повідомлення про виклик у судове засідання неналежно оформленими, проте така обставина не спростовує обізнаність позивача про місце і час судового засідання, а відтак, не може бути підставою для скасування судового рішення.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права щодо забезпечення додержання права особи на участь у судовому засіданні 11 травня 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, повістку-повідомлення про розгляд 11 травня 2017 року об 11:45год. апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2017 року, було направлено сторонам 26 квітня 2017 року (а.с.46).

Натомість, така повістка-повідомлення була отримана лише відповідачем - заявником роз'яснення судового рішення (а.с.47). Доказів отримання такого повідомлення або будь-яких інших доказів на підтвердження обізнаності позивача - ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання матеріали справи не містять.

З оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що судом застосовано частину 4 статті 196 КАС України щодо розгляду справи за відсутності представників сторін. Проте, слід зазначити, що така норма надає право апеляційному суду розглянути справу за відсутності сторін або інших осіб, які беруть участь у справі лише у випадку належного їх повідомлення про дату, час і місце апеляційного розгляду.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон від 3 жовтня 2017 року №2147- VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакцій.

Відповідно до пункту 4 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини першої ст.353 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 353 Кодексу, порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Частиною четвертою статті 353 Кодексу визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, а також те, що позивач обґрунтовує свою касаційну скаргу, зокрема, розглядом апеляційним судом його апеляційної скарги без його участі та належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанцій порушено вимоги процесуального права, що є обов'язковою підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

При цьому, вимоги касаційної скарги про зобов'язання суду першої інстанції повернути відповідачу заяву про роз'яснення судового рішення, яку не приймати до провадження, допоки у справі №2а-3733/11 не буде ухвалено остаточного судового рішення по предмету заявлених у ній вимог, задоволенню не підлягають, оскільки вони виходять за межі повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, які визначені статтею 349 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року про роз'яснення судового рішення у справі №2а-3733/11 скасувати.

Матеріали справи (провадження 2-ар/739/1/17) за заявою ОСОБА_1 про роз'яснення судового рішення у справі №2а-3733/11 направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду