Справа № 804/587/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2018 року Справа № 804/587/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у спрощеному провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративнимпозовом Товариства з обмеженою відповідальністю"АГАТ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними дії, скасування наказу та податкових повідомлень-рішень, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2018 року позовну заяву залишено без руху.
05.02.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "АГАТ" було подано уточнену позовну заяву з наступними вимогами:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 02 жовтня 2017 року № 5301-п «Про призначення документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання податкового законодавства при оподаткуванні виплачених пасивних доходів у вигляді дивідендів податком на доходи фізичних осіб та військовим збором за період з 01.10.2015 року по 31.12.2016 року;
- визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання податкового законодавства при оподаткуванні виплачених пасивних доходів у вигляді дивідендів податком на доходи фізичних осіб та військовим збором за період з 01.10.2015 року по 31.12.2016 року;
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 05.12.2017 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3.
06.02.2018 р. ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження по справі № 804/587/18.
Розпорядженням в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 1098д від 03.04.2018року здійснено повторний автоматизований розподіл справи.
Справу передано до розгляду суддіРябчук О.С.
10.04.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.
- за ІVквартал 2015 року нарахування дивідендів в розмірі 200000, 00 грн. та виплату дивідендів в розмірі 200000, 00 грн. за ознакою доходу «109»;
- за Іквартал 2016 року нарахування дивідендів в розмірі 100000, 00 грн. та виплату дивідендів в розмірі 100000, 00 грн. за ознакою доходу «109»;
- за ІVквартал 2016 року нарахування дивідендів в розмірі 390000, 00 грн. та виплату дивідендів в розмірі 3900000, 00 грн. за ознакою доходу «109».
За даними перевірки позивачем було нараховано та сплачено податок на доходи фізичних осіб за ставкою 5%, в той час, як відповідно до п.п. 167.5.1. п. 167.5 ст. 167 ПКУ (в редакції що діяла з 01.01.15 року) ставка податку в 2015 році встановлена у розмірі 20 відсотків до бази оподаткування, в 2016 році -18 відсотків. Військовий збір з доходу у вигляді дивідендів за перевіряємий період позивачем не утримувався та не сплачувався. Зважаючи, що позивач підтвердив документально нарахування та виплату дивідендів, дохід у вигляді дивідендів підлягає оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5 відсотка.
15.03.2018 року позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву в якому зазначив, що наказ про призначення перевірки та запит про надання документів складені з порушеннями вимог Податкового кодексу України, податкові повідомлення-рішення є протиправними у звязку з неправомірним застосуванням відповідачем ст. 127 ПКУ, протиправно застосовані штрафні санкції за повторність вчинених правопорушень.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Товариство з обмеженою відповідальністю «АГАТ» зареєстровано 25.06.1993 року, як юридична особа за адресою: АДРЕСА_1. Позивач є платником єдиного податку, що підтверджується копією виписки з ЄДРПОУ від 19.10.2017р.(а.с.15).
04.10.2017 року директору ТОВ «АГАТ» ОСОБА_1 предявлено направлення на перевірку та вручено копію наказу від 02 жовтня 2017 року № 5301-п, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 на направленні на перевірку (а.с.71).
06.10.2017 року головним державним ревізором-інспектором, ОСОБА_3, був вручений запит про надання документів увязку з проведенням документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання податкового законодавства при оподаткуванні виплачених пасивних доходів у вигляді дивідендів податком на доходи фізичних осіб та військовим збором за період з 01.10.2015 року по 31.12.2016 року (а.с. 16).
На даний запит позивачем було надано запитувані документи: статут ТОВ «АГАТ», фінансові звітиза період 2014-2016 роки; зведені оборотно-сальдові відомості; розгорнутий аналітичний облік по бухгалтерських рахунках 671, 301 за період нарахування дивідендів; банківські касові документи, рішення засновників про нарахування дивідендів (протоколи, накази) договір оренди виробничого приміщення, податкові розрахунки за формою 1-ДФ за період, що перевіряється.
За даними перевірки відповідачем було встановлено порушення позивачем п.п. 167.5.1. п. 167.5 ст. 167, п.п. 170.5.2. п. 170.5 ст.170 ПКУ, оскільки позивачем не було нараховано, утримано та сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб з доходу у вигляді дивідендів. Позивачем було нараховано та сплачено податок на доходи фізичних осіб за ставкою 5%, в той час, як відповідно (в редакції що діяла з 01.01.15 року) ставка податку в 2015 році встановлена у розмірі 20 відсотків до бази оподаткування, в 2016 році -18 відсотків. Військовий збір з доходу у вигляді дивідендів за перевіряємий період позивачем не утримувався та не сплачувався.
05.01.2017 року відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Контроль за дотриманням вимог податкового законодавства у відповідності до вимог п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України здійснюється контролюючими органами шляхом проведення документальних (планових, позапланових) перевірок. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
У відповідності до вимог п.п.78.1.13 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки.
Відповідно до п.п.14.1.49. п.14 Податкового кодексу України ст.дивіденди - платіж, що здійснюється юридичною особою, у тому числі емітентом корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів чи інших цінних паперів на користь власника таких корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у зв'язку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.
Для цілей оподаткування до дивідендів прирівнюється також платіж у грошовій формі, що здійснюється юридичною особою на користь її засновника та/або учасника (учасників) у зв'язку з розподілом чистого прибутку (його частини);
Згідно п.п.14.1.180. п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу Україниподатковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
На підставі п.п. 49.18.2.п.49.18. ст. 49, п.51.1 ст.51, п.п.б п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобовязані подавати протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування.
Відповідно до п.п.164.2.8. п.164.2 ст. Податкового кодексу Українидо загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.41 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу), доходи у вигляді виграшів, призів. Під терміном пасивні доходи для цілей цього розділу слід розуміти, зокрема такі доходи, як дивіденди.
Податковим агентом платника податку під час нарахування на його користь дивідендів, крім випадків, зазначених у підпункті 165.1.18 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу, є емітент корпоративних прав або за його дорученням інша особа, яка здійснює таке нарахування (п.п.170.5.1 п.170.5 ст.170 ПКУ).
Згідно п.п.170.5.4. п.170.5 ст.170 Податкового кодексу України доходи, зазначені в цьому пункті, остаточно оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування платнику податку за ставкою, визначеною підпунктами 167.5.1 та 167.5.2 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу.
Підпунктом 167.5.1. п.167.5 ст.167 Податкового кодексу України ставка податку в 2015 році до бази оподаткування встановлюються у розмірі 20 відсотків, в 2016 році - 18 відсотків.
Відповідно до п.п.1.1 - 1.4 п. 161, підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.Обєктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від обєкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Статтею п.163.1 ст. 163 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);. іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Відповідно до п.п. 164.2.8 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу Українидо загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.41 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу), доходи у вигляді виграшів, призів.
У свою чергу, п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України визначено, що не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідачем було проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача за період з 01.10.2015 року по 31.12.2016 року з питань дотримання податкового законодавства при оподаткуванні виплачених пасивних доходів у вигляді дивідендів податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.
Перевіркою було встановлено порушення позивачем п.п. 167.5.1. п. 167.5 ст. 167, п.п. 170.5.2. п. 170.5 ст.170 Податкового кодексу України, оскільки позивачем не було нараховано, утримано та сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб з доходу у вигляді дивідендів.
Суд зазначає, що позивачем підтверджується факт нарахування податку з доходів фізичних осіб помилково, а саме, за меншою ставкою податку 5 відсотків, в той час, як відповідно (в редакції що діяла з 01.01.15 року) ставка податку в 2015 році встановлена у розмірі 20 відсотків до бази оподаткування, в 2016 році -18 відсотків, що призвело до перерахування до бюджету податку у меншому розмірі, ніж визначено ПК України у визначені законом строки. Позивач також не оскаржує факт несплати ним військового збору з доходу у вигляді дивідендів за перевіряємий період.
Отже, позивачем оскаржується наказ про призначення перевірки та винесені відповідачем на підставі перевірки податкові повідомлень-рішень від 05.12.2017 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 з процедурних підстав, а саме: порушення умов та порядку прийняття контролюючим органом рішення про проведення перевірки, не вручення наказу та направлення на перевірку, відсутність будь-яких посилань в наказі про те, яка саме інформація про ухилення від оподаткування стала підставою для призначення перевірки, перевірка проводилася в приміщенні контролюючого органу.
Судом встановлено, що 04.10.2017 року директору ТОВ «АГАТ» ОСОБА_1 предявлено направлення на перевірку та вручено копію наказу від 02 жовтня 2017 року № 5301-п, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 на направленні на перевірку (а.с.71).
06.10.2017 року головним державним ревізором-інспектором, ОСОБА_3, був вручений запит про надання документів увязку з проведенням документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання податкового законодавства при оподаткуванні виплачених пасивних доходів у вигляді дивідендів податком на доходи фізичних осіб та військовим збором за період з 01.10.2015 року по 31.12.2016 року.
В зазначеному запиті містилася інформація про надання документів у звязку з проведенням документальної позапланової виїзної перевірки. Оскільки позивачем були надані запитувані документи, суд вважає, що позивач надав документи для проведення перевірки,тому був обізнаний з проведенням перевірки.
У звязку з викладеним суд не приймає до ваги доводи позивача відносно неналежного та несвоєчасного вручення наказу № 5301 від 02.10.2017 року та направлення про перевірку.
За умови отримання оскаржуваного наказу про проведення перевірки посадовою особою позивача та не оскарження його у встановленому законодавством порядку до початку проведення такої перевірки та за умови надання документів до перевірки за оспорюваним наказом, оскарження наказу з проведення перевірки після проведення такої перевірки є необґрунтованим, оскільки позивач у такий спосіб, допустивши відповідача до перевірки, фактично погодився з оспорюваним наказом та діями відповідача з проведення перевірки як законними.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та/або проведенні виїзної податкової перевірки та на які позивач посилається у позові, зокрема, що в запиті не мітилися посилання на наказ та підстави проведення перевірки, в наказі та акті перевірки відсутні будь-які посилання на те, яка саме інформація про ухилення від оподаткування стала підставою для призначення перевірки. Позовні вимоги платника податків про оскарження наказу про проведення перевірки можуть бути задоволені лише у тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. У протилежному випадку (тобто, якщо на час вирішення даного спору виїзну перевірку вже проведено), правові наслідки наказу про призначення цієї перевірки є вичерпаними, а тому оскарження такого наказу та дій з проведення такої перевірки не сприяє відновленню порушених прав позивача.
У звязку з тим, що позивачем було підтверджено документально нарахування та виплату дивідендів у податковому розрахунку за ф.1 ДФ, дохід у вигляді дивідендів підлягає оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5 відсотка.
Оскільки, позивачем підтверджується факт помилкового нарахування податку з доходів фізичних осіб, а саме, за меншою ставкою податку і не оскаржується сума донарахованого податку, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень непідлягають задоволенню.
Стосовно доводів позивача щодо неправомірності застосування штрафних санкцій відповідно до ст. 127 Податкового кодексу України суд зазначає наступне. Положення ст. 127 Податкового кодексу України застосовуються як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 Податкового кодексу України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Отже, склад порушення, визначений ст. 127 Податкового кодексу України, передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу. Таким чином, вказаною нормою права визначено відповідальність за ненарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.
Оскільки, проведеною перевіркою були встановленні обставини ненарахування, неутримання та несплати (неперерахування) податку до або під час виплати доходу (дивідендів), то застосування відповідачем ст.127 ПК України є правомірним.
Зазначена позиція узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 10.11.2015 року по справі № 21-2919а15, від 22.03.2016 по справі №813/6774/13-а.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що податкові повідомлення-рішення містять розрахунки податкових зобовязань та містять підпис в.о. заступника начальника ГУ ДВС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 та печатку (а.с.24, 25).
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем у ході судового засідання було надано достатньо належних і допустимих доказів, які свідчать про законність та обґрунтованість прийняття оспорюваного наказу № 5301 від 02.10.2017 року та податкових повідомлень-рішень від 05.12.2017 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АГАТ» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу № 5301 від 02.10.2017 року та податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 від 05.12.2017 року - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.
Рішення суду набуває законної сили у відповідності до положень ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

.

Суддя ОСОБА_5