Справа № 820/3197/18
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"05" червня 2018 р. № 820/3197/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Попова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (61110, АДРЕСА_1)
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК" Куліш Віктора Миколайовича (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 53), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17); треті особи - ОСОБА_3 (61110, АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (61170, АДРЕСА_2), Публічне акціонерне товариство "АКТАБАНК" в особі Відділення № 11 "Харківське регіональне управління" ПАТ "АКТАБАНК" (61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 2), Публічне акціонерне товариство "АКТАБАНК" (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 53)
про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

1. Визнати протиправними і скасувати рішення (дії) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17) та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК" Куліш Віктора Миколайовича (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 53) щодо визнання укладеного між позивачем ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1) та Публічним акціонерним товариством "АКТАБАНК" в особі Відділення № 11 "Харківське регіональне управління" ПАТ "АКТАБАНК" ОСОБА_5 договору банківського вкладу "Універсальний" № В11-0582/Т/612997 від 05.08.2014 року нікчемним.

2. Визнати протиправними і скасувати рішення (дії) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17) та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК" Куліш Віктора Миколайовича (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 53) щодо не включення позивача ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1) за укладеним із Публічним акціонерним товариством "АКТАБАНК" в особі Відділення № 11 "Харківське регіональне управління" ПАТ "АКТАБАНК" ОСОБА_5 договору банківського вкладу "Універсальний" № В11-0582/Т/612997 від 05.08.2014 року до повного переліку вкладників та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "АКТАБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17) та уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" (, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 53) Куліша Віктора Миколайовича включити позивача ОСОБА_1 до вказаних переліку і реєстру та відшкодувати йому його кошти за вказаним банківським вкладом.

В обґрунтування позову зазначено, що 05 серпня 2014 р. між позивачем - гр. ОСОБА_1 (Вкладник) та ПАТ "Актабанк" (Банк) було укладено договір банківського вкладу "універсальний" №В11 - 0582/Т/612997 від 05.08.2014 р., згідно умов якого Вкладник передає, а Банк приймає грошові кошти в сумі 193 000,00 грн. терміном на 3 міс. з 05.08.2014 року по 05.11.2014 р. під 13,0 % річних. Днем закінчення строку вкладу та днем розрахунку вважається останній день строку вкладу. Для внесення суми вкладу Банком було відкрито позивачеві вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2.

Так, 05 серпня 2014 р. на вказаний вище банківський рахунок було зараховано вказану у договорі суму у розмірі 193 000,00 грн. Керуючись положеннями ч. 1 ст. 1060 ЦК України, позивач 29 вересня 2014 року звернувся до ПАТ "Актабанк" з письмовою заявою, в якій просив видати через касу належні йому готівкові кошти з депозитного рахунку в розмірі 193 000,00 грн., яку банківська установа отримала 03.10.2014 р., проте, як стверджує позивач, свої зобов'язання по поверненню позивачеві вкладу не виконала і кошти не повернула. Встановлений договором банківського вкладу термін виконання Банком його зобов'язань по поверненню вкладу та сплаті процентів за користування ним скінчився 05.11.2014 р.

У лютому 2015 року позивачу стало відомо, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 № 19 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Актабанк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.01.2015 за №6 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Актабанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Актабанк" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ "Актабанк" Приходько Ю. В. строком на 1 рік з 16.01.2015 року по 15.01.2016 року включно.

Так, 16 лютого 2015 року на ім'я уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Актабанк" Приходько Ю. В. позивач надіслав заяву від 26 січня 2015 р., в якій просив прийняти до розгляду раніше подану її заяву від 29 вересня 2014 року про проведення коштів за договором банківського вкладу та невідкладно повідомити про прийняте рішення. Крім того, позивач також просив включити його до переліку вкладників за договорами банківського вкладу ПАТ "Актабанк" та отримання коштів зі свого депозитного рахунку. Однак, жодної інформації за результатами розгляду вказаних заяв позивача уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Актабанк" Приходько Ю. В. надано позивачу не було, з причин чого 23.03.2015р. позивач був вимушений втретє звернутися до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Актабанк" Приходько Ю. В. з аналогічною заявою, яка також залишилася без вмотивованої відповіді.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 року по справі № 820/429/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Приходько Ю.В., треті особи - треті особи - Публічне акціонерне товариство "Актабанк", Публічне акціонерне товариство "Актабанк" в особі Відділення №11 "Харківське регіональне управління" ПАТ "Актабанк", про зобов'язання вчинити певні дії було задовольнити частково. Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Приходько Юлію Вікторівну включити ОСОБА_1 до списку вкладників за договорами банківського вкладу Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» № В11-0582/Т/612997 від 05.08.2014 року. В іншій частині задоволення позовних вимог було відмовлено.

Також позивачем було зазначено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та його Уповноважена особа проігнорували вказані вище конституційні принципи судочинства та протиправно не виконали постанову адміністративного суду, що набрала законної сили та 27 жовтня 2017 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк» Куліш В. М. надіслав на адресу позивача два окремих повідомлення від 26 жовтня 2017 року за вих. № 2548 та № 2550 відповідно про нікчемність правочинів, кожне з яких було отримане позивачем 21 листопада 2017 року.

Позивач з зазначеним не погоджується, вважає дії відповідачів протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству України.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представники відповідачів, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК" Куліш Віктора Миколайовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в судове засідання не з'явилися, в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, однак надали до суду письмові відзови в яких щодо задоволення адміністративного позову заперечували в повному обсязі.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення про причини неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що що 05 серпня 2014 р. між позивачем - гр. ОСОБА_1 (Вкладник) та ПАТ "Актабанк" (Банк) було укладено договір банківського вкладу "універсальний" №В11 - 0582/Т/612997 від 05.08.2014 р., згідно умов якого Вкладник передає, а Банк приймає грошові кошти в сумі 193 000,00 грн. терміном на 3 міс. з 05.08.2014 року по 05.11.2014 р. під 13,0 % річних. Днем закінчення строку вкладу та днем розрахунку вважається останній день строку вкладу. Для внесення суми вкладу Банком було відкрито позивачеві вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2.

Так, 05 серпня 2014 р. на вказаний вище банківський рахунок було зараховано вказану у договорі суму у розмірі 193 000,00 грн. Керуючись положеннями ч. 1 ст. 1060 ЦК України, позивач 29 вересня 2014 року звернувся до ПАТ "Актабанк" з письмовою заявою, в якій просив видати через касу належні йому готівкові кошти з депозитного рахунку в розмірі 193 000,00 грн., яку банківська установа отримала 03.10.2014 р., проте, як стверджує позивач, свої зобов'язання по поверненню позивачеві вкладу не виконала і кошти не повернула. Встановлений договором банківського вкладу термін виконання Банком його зобов'язань по поверненню вкладу та сплаті процентів за користування ним скінчився 05.11.2014 р.

У лютому 2015 року позивачу стало відомо, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 № 19 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Актабанк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.01.2015 за №6 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Актабанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Актабанк" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ "Актабанк" Приходько Ю. В. строком на 1 рік з 16.01.2015 року по 15.01.2016 року включно.

Так, 16 лютого 2015 року на ім'я уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Актабанк" Приходько Ю. В. позивач надіслав заяву від 26 січня 2015 р., в якій просив прийняти до розгляду раніше подану її заяву від 29 вересня 2014 року про проведення коштів за договором банківського вкладу та невідкладно повідомити про прийняте рішення. Крім того, позивач також просив включити його до переліку вкладників за договорами банківського вкладу ПАТ "Актабанк" та отримання коштів зі свого депозитного рахунку. Однак, жодної інформації за результатами розгляду вказаних заяв позивача уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Актабанк" Приходько Ю. В. надано позивачу не було, з причин чого 23.03.2015р. позивач був вимушений втретє звернутися до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Актабанк" Приходько Ю. В. з аналогічною заявою, яка також залишилася без вмотивованої відповіді.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 року по справі № 820/429/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Приходько Ю.В., треті особи - треті особи - Публічне акціонерне товариство "Актабанк", Публічне акціонерне товариство "Актабанк" в особі Відділення №11 "Харківське регіональне управління" ПАТ "Актабанк", про зобов'язання вчинити певні дії було задовольнити частково. Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Приходько Юлію Вікторівну включити ОСОБА_1 до списку вкладників за договорами банківського вкладу Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» № В11-0582/Т/612997 від 05.08.2014 року. В іншій частині задоволення позовних вимог було відмовлено.

Також судом встановлено, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 16.09.2014 № 576 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» (далі -ПАТ «АКТАБАНК») до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.09.2014 № 90 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АКТАБАНК».

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «АКТАБАНК» запроваджено строком на три місяці з 17.09.2014 р. по 17.12.2014 р.

15.12.2014 р. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за №144 тимчасову адміністрацію в ПАТ «АКТАБАНК» було продовжено на один місяць.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 №19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 16.01.2015 №6 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Приходько Юлію Вікторівну строком на 1 рік з 16.01.2015 по 15.01.2016 включно.

На підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23 грудня 2015 р. № 237 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» до 15 січня 2018 р. включно.

Водночас, відповідно до зазначеного рішення делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «АКТАБАНК», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Приходько Юлії Вікторівні до 15 січня 2018 включно.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2217 від 31 травня 2017 р. про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «АКТАБАНК».

Відповідно до зазначеного рішення повноваження ліквідатора ПАТ «АКТАБАНК» визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52і, 53, у тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Кулішу Віктору Миколайовичу з 07 червня 2017 р.

На підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23 грудня 2015 р. № 237 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» до 15 січня 2018 включно.

Водночас, відповідно до зазначеного рішення делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «АКТАБАНК», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Приходько Юлії Вікторівні до 15 січня 2018 включно.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2217 від 31 травня 2017 р. про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «АКТАБАНК».

Відповідно до зазначеного рішення повноваження ліквідатора ПАТ «АКТАБАНК» визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53, у тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Кулішу Віктору Миколайовичу з 07 червня 2017 р.

На підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 04 січня 2018 року № 24 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» строком на один рік з 16 січня 2018 року до 15 січня 2019 року включно.

Також суд зазначає, що відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «АКТАБАНК», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38. 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Кулішу Віктору Миколайовичу строком на один рік з 16 січня 2018 року до 15 січня 2019 року включно.

Відповідно до ст. 75 Конституції України, Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні. Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання, немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п. З мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 р. №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

Відповідно до ч. З ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Зокрема, ч. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Крім того, відповідно до п. 4 листа Міністерства юстиції України «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії» від 26.12.2008 p. N 758-0-2-08-19, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

За таких умов, виходячи з наведених положень Конституції України, рішення Конституційного Суду України та роз'яснень Міністерства юстиції України, в даному випадку пріоритетними є положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним Законом у цих правовідносинах.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його вкладниками/кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Отже суд зазначає, що за таких умов, Фонд гарантування з 17.09.2014 року здійснює заходи щодо виведення неплатоспроможного банку - ПАТ «АКТАБАНК» з ринку виключно відповідно до порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено порядок виплат відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з положенням ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатись грошовими коштами на власний розсуд (ст. 1066 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією; (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Як, вже зазначалося раніше, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним Законом, що регулює дані правовідносини.

Статтею 1 цього Закону визначено, що ним встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами фізичних осіб, а його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банку.

Згідно положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»:

тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом;

ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно із положеннями статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»:

вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Тобто, у розумінні Закону подальше зобов'язання Фонду гарантування відшкодувати кожному вкладнику суму вкладу у випадку неплатоспроможності банку за рахунок державної грошової компенсації, яка не може перевищувати 200 000 грн. (ст. 26 Закону), є зобов'язанням, яке нерозривно пов'язане саме з особою такого вкладника.

З приписів спеціального Закону вбачається, що право на отримання грошової компенсації від Фонду гарантування має виключно фізична особа, яка принесла до неплатоспроможного банку власні грошові кошти, чого в нашому випадку не відбулося.

Під залученими ресурсами розуміють тимчасово вільні кошти вкладників -фізичних та юридичних осіб, які мобілізовані банком на певних умовах і на певний термін чи до запитання. Ці кошти зберігаються на рахунках клієнтів-вкладників і використовуються відповідно до режиму рахунку і банківського законодавства.

Метою проведення таких операцій є:

залучення коштів для подальшого розміщення в активні операції;

залучення коштів для поповнення ліквідності з метою розрахунків за

зобов'язаннями.

Тобто, грошові кошти мають надійти (для вкладника) до банку, збільшуючи ліквідність банку, а також: зобов 'язання банку на суму залучених грошових коштів від вкладника.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що відповідно до меморіального ордеру № 120032 від 05.08.2014 року позивач - ОСОБА_1 кошти особисто не вносив, а зазначені кошти, були перераховані іншою фізичною особою, а саме - ОСОБА_3.

Тобто суд зазначає, що у даному випадку фактичного внесення Позивачем грошових коштів до каси банку або шляхом перерахування на рахунок з інших власних рахунків не відбулось, а здійснено перерахування коштів в розмірі, який може бути відшкодовано за рахунок Фонду гарантування з іншого рахунку, відкритого в Банку, що належить ОСОБА_3, свідчить про те, що Позивач не є вкладником банку в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

А отже, вкладником банку являється лише ОСОБА_3, а не Позивач, оскільки нею особисто вносились кошти на рахунок.

Також судом під час розгляду справи було встановлено, що через 2 дні після того, як Позивач уклав з Банком договір банківського вкладу, банк був визнаний проблемним так, відповідно до Постанови Національного Банку України від 07.08.2014 №468/БТ, ПАТ «АКТАБАНК» було заборонено, зокрема:

здійснювати дострокове повернення коштів вкладникам та іншим кредиторам;

залучати у вклади (депозити) кошти від фізичних осіб (у тому числі з видачею ощадних депозитних сертифікатів) у національній та іноземній валютах, а також у банківських металах, крім операцій з членами спостережної ради, правління, ревізійної комісії банку, власниками істотної участі, а також: у разі залучення коштів на умовах субординованого боргу; відкривати поточні рахунки (в тому числі карткові) фізичним особам; зараховувати на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються із рахунків, відкритих в ПАТ «АКТАБАНК».

Дана постанова НБУ була обов'язкова для виконання ПАТ «АКТАБАНК» відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», ст. 67, 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність», отже Банк мавши обмеження, зокрема, щодо заборони здійснювати дострокове повернення коштів вкладникам та іншим кредиторам, не міг вчинити дії стосовно повернення коштів.

Відповідно до статті 26 цього Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до положень частини 2 статті 26 Закону під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Відповідно до положень частини 6 статті 26 Закону у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За частиною 1 статті 27 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Відповідно до частини 2 статті 27 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов 'язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Пунктом 2 розділу III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 (далі - Положення), Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

У частині 3 статті 27 зазначеного Закону передбачено, що виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Статтею 28 Закону передбачено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Фонд не пізніше наступного дня після закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку розміщує на офіційному веб-сайті Фонду оголошення про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

З наведеного вбачається, що повноваження щодо формування Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, та щодо визначення сум, що підлягають відшкодуванню покладені на уповноважену особу Фонду.

У Фонду гарантування відсутні будь-які первинні документи по вкладникам, і тому при складанні Загального реєстру використовуються виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою Переліку рахунків.

Перелік складається уповноваженою особою Фонду, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підставі Переліку.

Отже, виконавча дирекція Фонду затверджує Реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду Переліку рахунків.

Також судом було встановлено, що у переданому уповноваженою особою Переліку рахунків інформація про ОСОБА_1 відсутня, у зв'язку з чим дані про щодо нього не могли бути враховані при складанні та затвердженні Загального реєстру Фондом гарантування.

Пунктом 5 розділу II Положення від 09.08.2012 року № 14 передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Пунктом 3 розділу III Положення від 09.08.2012 року № 14 встановлено, що Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

Таким чином суд зазначає, що оскільки до Фонду гарантування не надходило змін та доповнень до Переліку від Уповноваженої особи щодо Позивача, жодного зобов 'язання у Фонду гарантування перед ним не виникло, а відтак відсутнє порушення його прав Фондом гарантування, та жодних рішень (дій) Фондом гарантування, враховуючи вищезазначений порядок відшкодування коштів Фондом гарантування, не приймалось (не вчинялось), оскільки у Фонду гарантування відсутні правові підстави для відшкодування коштів Позивачу.

Такий висновок суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20 січня 2016 року у справі N 6-2001 цс 15.

Обраний Позивачем спосіб захисту своїх прав не узгоджується з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладників фізичних осіб», а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі № 910/17448/16 (провадження № 12-17гс 18) встановлено, що

«...61. Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

62.3а змістом частин першої та другої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність установлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

63. Водночас відповідно до частин першої, другої та десятої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів і документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Усі або частина повноважень Фонду, визначених цією статтею, можуть бути делеговані Фондом уповноваженій особі Фонду.

64. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також: дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду (абзац 2 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

65. Згідно з пунктами 1, 3 розділу II «Процедура прийняття уповноваженою особою Фонду рішення про фіксацію виявленого факту нікчемності правочинів (у тому числі договорів)» Порядку № 826 протягом трьох робочих днів з дати запровадження Фондом тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду розпочинає перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації у банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. Уповноважена особа Фонду своїм розпорядчим документом створює комісію для здійснення перевірки документів, пов'язаних із вчиненням правочинів (укладенням договорів), метою якої є виявлення фактів нікчемності таких правочинів (укладених договорів), виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій зі сторони працівників банку або інших осіб стосовно банку.

66. За наслідками проведення перевірки Комісією складаються та подаються на розгляд уповноваженій особі Фонду пропозиції та висновки, які оформлюються відповідним актом (актами) перевірки (абзац І пункту 7 розділу II Порядку № 826).

67. Абзацами 1, 3 пункту 8 розділу II Порядку № 826 встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом двох робочих днів з дня подання відповідного акта перевірки розглядає пропозиції й висновки, викладені в ньому, та в разі згоди з висновками готує та підписує відповідний розпорядчий документ і вчиняє інші необхідні дії. Про прийняте рішення уповноважена особа Фонду повідомляє протягом одного робочого дня Фонд, сторони виявленого нікчемного правочину (договору) та в разі потреби -правоохоронні органи.

68. Беручи до уваги вказані норми чинного законодавства, Велика Палата Верховного Суду вважає, що розпорядчий документ уповноваженої особи Фонду, передбачений абзацом 1 пункту 8 розділу II Порядку № 826, є не правочином у розумінні цивільного законодавства України, а внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органів управління та контролю банку, спрямованим на збереження активів і документації банку та який діє у межах цієї юридичної особи.

69. Отже, наказ № 177/1-ОД є внутрішнім документом банку, а тому до нього не можна застосовувати правові наслідки недійсності правочину.

71. Оскільки наказ банку є його внутрішнім документом, який не створює жодних обов'язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), то не молена вважати порушеними будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу. Звідси права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

72. Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що при ухваленні судових рішень у цій справі суди першої та апеляційної інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права щодо встановлення ефективним способом відновлення порушеного права позивача визнання недійсним наказу № 177/1-ОД уповноваженої особи Фонду.

73. Отже, рішення судів про задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним оспорюваного наказу є помилковим з огляду на те, що така вимога позивача не є правильно обраним способом захисту своїх прав...».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, оскільки у Банку було запроваджено тимчасову адміністрацію та на даний час розпочато процедуру ліквідації, вимоги Позивача визнаються та задовольняються відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та оскільки визнання протиправними рішень і дій Уповноваженої особи та/або Фонду гарантування не призведе до того, що договір банківського вкладу стане дійсним, оскаржувані рішення Уповноваженої особи та Фонду гарантування є внутрішніми документами банку, а тому до них не можна застосовувати правові наслідки недійсності правочину, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (61110, АДРЕСА_1) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК" Куліш Віктора Миколайовича (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 53), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17); треті особи - ОСОБА_3 (61110, АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (61170, АДРЕСА_2), Публічне акціонерне товариство "АКТАБАНК" в особі Відділення № 11 "Харківське регіональне управління" ПАТ "АКТАБАНК" (61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 2), Публічне акціонерне товариство "АКТАБАНК" (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 53) про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 15 червня 2018 року.

Суддя Спірідонов М.О.