Справа № 804/3331/18
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2018 рокуСправа №804/3331/18
Дніпропетровській окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учаників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -
7 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області одо відмови у призначенні з 15 березня 2018 року пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням частини другої статті 40 щодо застосування показника заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком з 15 березня 2018 року відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням заробітної плати (доходу) для призначення пенсії, яка визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.
Ухвалою суду від 14 травня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у справі 804/3331/18, запропоновано відповідачу надати відзив на позов та витребуваного у нього докази по справі.
В обґрунтування позову зазначено наступне:
- у зв'язку з досягненням пенсійного віку - 60 років, 15 березня 2018 року позивач звернувся до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, встановленого Пенсійним фондом України зразка, щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, як встановлено частиною другою статті 40 цього Закону, проте листом відповідача №123/3.22/13 від 29.03.2018 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з посиланням на те, що заявнику вже призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- позивачу 19.01.2007 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах на підставі заяви, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності лише 01.01.2004 року. Відповідно до пункту 16 даного Закону, а саме: розділу XV «Прикінцеві положення» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону;
- з 01.10.2017 року розмір пенсії був перерахований за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до вищезазначеного закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі види пенсій: 1)пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника;
- але, статтею 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виключно цим Законом визнаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, а також пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Крім того, відповідач зазначає у своєму листі, що з 01.01.2014 року пенсія перерахована за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та позивач проти цього не заперечує, адже самим Законом це передбачено, але позивач наголошує, що він звернувся за призначенням нового виду пенсії в 2018 році - пенсії за віком на загальних підставах у зв'язку із досягненням віку непрацездатності - (тобто пенсії, зазначеної у пункті 1);
- на день звернення до управління за призначенням пенсії позивач досяг 60 років, тобто досяг віку непрацездатності при наявності «страхового стажу більше 15 років та набув право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;
- частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ;
- при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (Попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії;
- аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший призначеного саме за цим Законом;
- отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, однак, в заявленому випадку має місце призначення іншого виду пенсії за іншим Законом. Тобто, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.12.1991 року, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV позивач звернувся вперше;
- аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 6 березня 2018 року у справі №185/1474/17.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, проти задоволення якої заперечив повністю наступним:
- ОСОБА_1 перебуває на обліку як пенсіонер з 19.01.2007 року та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне страхування», яка розрахована відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;
- порядок призначення пенсії за віком врегульований статтями 12-22 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;
- в силу статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій.. посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах;
- відповідно до пункту 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років;
- згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років;
- відповідно до пункту 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 23.12.2004 року №2291-IV), переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами;
- при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії;
- з 19.01.2007 року позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка обчислена відповідно до норм та в порядку йому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;
- враховуючи вищевикладене, відсутні підстави щодо зобов'язання управління призначити пенсію за віком з 15.03.2018 року відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням частини 2 статті 40 із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки Украйни за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії, оскільки пенсія за віком позивачу призначена із зменшенням пенсійного віку за шкідливі умови праці з 19.01.2007 року;
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах з 19.01.2007 року відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788-ХІІ).
У зв'язку з досягненням пенсійного віку - 60 років, 15 березня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №123/3.22/13 від 29.03.2018 року позивача повідомлено про відсутність підстав підстав для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивачу пенсія за віком на пільгових умовах призначена з 19.01.2007 року.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.
Частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Таким чином, дія Закону України «Про пенсійне забезпечення» поширюється на визначення права особи на пенсію, тоді як умови виплати цієї пенсії регулюються нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Положеннями частини першої статті 9 Закону №1058-IV закріплено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Частиною другою статті 40 Закону №1058-IV передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.
Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Приписи частини третьої статті 45 Закону №1058-IV визначають, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.
Вказане відповідає позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14.
Водночас, позивач в позовній заяві стверджує, що при зверненні із заявою до Управління після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, він набув право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону №1058-IV, а на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону №1058-IV, оскільки за таким призначенням він звернувся вперше.
Вказані доводи суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсії за віком.
При цьому, вид пенсії відповідає та порядок її призначення здійснюється на умовах, що визначені Законом №1058-IV. Оскільки заява позивача до Управління фактично стосувалась призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена у 2007 році, то вона не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону №1058-IV.
З системного аналізу вказаних норм права та матеріалів справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Частиною п'ятою вказаної норми встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Не застосовуючи правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 6 березня 2018 року у справі №185/1474/17, суд першої інстанції виходить із того, що касаційним судом було змінено правову позицію щодо даної категорії спору.
Керуючись статтями 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Верба