Справа № 2-а-3733/11 (6-а/739/3/17)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 червня 2018 року

м. Київ

справа №2-а-3733/11 (6-а/739/3/17)

адміністративне провадження №К/9901/32292/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 24 липня 2017 року (головуючий суддя Чепурко В.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року (головуючий суддя Мєзєнцев Є.І., судді: Файдюк В.В., Чаку Є.В.) про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №2а-3733/11 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області про визнання діяльності незаконною, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2016 року позивач подав до суду заяву про зобов'язання відповідача у справі подати у встановлений судом строк звіт про виконання вказаного вище судового рішення і за наслідками його розгляду вжити заходів, передбачених статтею 267 КАС України.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 24 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року, у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з'ясування судами обставин справи, просить скасувати вищевказані ухвали судів і направити справу на новий розгляд або ухвалити нове судове рішення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

З 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України, у зв'язку з чим відповідно до пункту 7 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII Вищий адміністративний суд України припинив свою діяльність.

З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, Кодекс адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.

Згідно з пунктом 4 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України касаційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Аналогічне положення було закріплено частиною другою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на час відкриття касаційного провадження у справі.

Пункт 8 частини другої ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 211 КАС України, в редакції чинній до 15 грудня 2017 року, ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження

Питання судового контролю за виконанням судових рішень було врегульовано статтею 267 КАС України, в редакції діючій до 15 грудня 2017 року. Аналіз положень вказаної статті, зокрема, частин десятої та одинадцятої, дають підстави для висновку, що судові рішення з питань судового контролю, постановлені окремо від судового рішення, ухваленого по суті спору, можуть бути оскаржені лише в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, касаційне оскарження судового рішення є можливим лише у випадках, визначених законом.

За змістом частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 328 КАС у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

У вказаних вище пунктах частини першої статті 294 КАС зазначено ухвали щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові) (пункт 3); відмови у відкритті провадження у справі (пункт 4); відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності (пункт 5); залишення позову (заяви) без розгляду (пункт 12); закриття провадження у справі (пункт 13); відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (пункт 17); заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження (пункт 20).

Частиною третьою статті 328 КАС України визначено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що позивач звернувся до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області із заявою в порядку ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року).

За результатом розгляду зазначеної заяви судом першої інстанції постановлено ухвалу про відмову у її задоволенні, яка переглянута в апеляційному порядку і залишена ухвалою суду без змін.

Враховуючи, що нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено оскарження в касаційному порядку судових ухвал про відмову у встановленні судового контролю, а також те, що вказані ухвали судів не є такими, що перешкоджають подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає, що касаційне провадження у даній справі було відкрито помилково.

При цьому слід зазначити, що будь-яке відхилення від встановленого законом порядку касаційного перегляду призведе до порушення принципу правової визначеності.

Принцип верховенства права, закріплений у статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, судова практика Європейського суду з прав людини передбачає можливість відступу від букви закону, але для цього мають бути виняткові обставини, наявність яких особою, що подає касаційну скаргу не доведено.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю, оскільки розгляд справи судом, який не має передбачених законом повноважень, не сумісний з обов'язками держави, визначеними у статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Аналогічних висновків щодо процесуальної можливості закриття касаційного провадження у справах, касаційне провадження у яких відкрито помилково, дійшов Верховний Суд України у постанові від 16.02.2016 (справа №800/284/15) та Верховний Суд в ухвалах від 11 січня 2018 року (справа №522/16739/14), від 15 січня 2018 року (справа №372/1861/16), від 7 лютого 2018 року (справа № 556/1251/17), від 8 травня 2018 року (справа № 569/6091/17).

Керуючись статтями ст. 248, 294, 328, 339 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII та ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), суд,

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 24 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №2а-3733/11 (провадження 6-а/739/3/17).

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду