Справа № 404/7953/17(2-а/404/851/17)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2018 рокусправа № 404/7953/17(2-а/404/851/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Мельник В.В.

судді: Чепурнов Д.В. Сафронова С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області
на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2018 року (головуючий суддя Варакіна Наталія Борисівна) в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1
до про Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі по тексту Відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 9103 від 17.11.2017 про відмову у призначенні пенсії за вислугу 20 років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 (в редакції Закону України № 2663-111 від 12.07.2001);

- визнати наявність спеціального трудового стажу роботи в органах прокуратури, що дає право на призначення пенсії за вислугу 20 років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (від 05.11.1991), який на день звернення за призначенням пенсії становить 20 років 6 місяців 11 днів;

- зобов'язати Кропивницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області призначити пенсію за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 (в редакції Закону України № 2663-111 від 12.07.2001) та виплачувати її з 13.11.2017, виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, обрахованої за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням за призначенням пенсії, на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області № 18-343 № вих-17 від 13.11.2017 без обмеження розміру.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницького управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області судовий збір в розмірі 640 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 грудня 2017 року відкрито загальне позовне провадження по справі № 404/7953/17.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначав, що внесення змін до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» суттєво звужено зміст та обсяг соціальних гарантій працівників прокуратури, а саме гарантоване Конституцією України право на пенсійне забезпечення при наявності 20 років вислуги; зменшено відсотки розміру пенсії від розміру заробітної плати, порядку її розрахунку та скасовано право прокурора на пенсійне забезпечення за вислугу років. Позивач, перебуваючи на службі в органах прокуратури, мала законні сподівання на отримання пенсії вислугу років саме за наявності 20-річного стажу, які ґрунтувалися на приписах ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та які були звужені ст. 86 Закону № 1697-VІІ.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2018 року у справі № 404/7953/17 позов ОСОБА_1 до Кропивницького обєднаного управління Пенсійного Фонду України Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 9103 від 17.11.2017 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою 20 років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №ь 2663-111 від 12.07.2001).

Визнано наявність у ОСОБА_1 спеціального трудового стажу роботи в органах прокуратури, що надає право для призначення пенсії за вислугу 20 років для працівників органів прокуратури відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (від 05.11.1991 року), який на 13.11.2017 становить 20 років 6 місяців 11 днів.

Зобов'язано Кропивницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 (в редакції Закону України № 2663-111 від 12.07.2001) та виплачувати з 13.11.2017, виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, обрахованої за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням за призначенням пенсії, на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області № 18-343 вих.-17 від 13.11.2017, без обмеження розміру.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 640 грн. судових витрат.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, перебуваючи на службі в органах прокуратури, мав законні сподівання отримання пенсії за вислугу років за наявності 20 річного стажу, які ґрунтувалися на нормах статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001), і які були звужені статтею 86 Закону № 1697-VII, та з огляду на що, з урахуванням стажу роботи Позивача в органах прокуратури, Відповідач повинен був призначити позивачу пенсію у розмірі 90 відсотків від суми місячного чинного заробітку..

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2018 року у справі № 404/7953/17 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що приписи ст.. 56 Закону України «Про прокуратуру» не діють з 16.07.2015 року, в той час, як Позивач звернулась за призначенням пенсії вдруге вже 13.11.2017 року. Натомість, за діючими правовими нормами Позивач на момент звернення має загальний трудовий стаж та спеціальний у розмірі, що є недостатнім для призначення пенсії. При цьому вимога Позивач щодо призначення їй пенсії у розмірі 90 % від суми місячного заробітку є безпідставною, оскільки ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що пенсію виплачується у розмірі 60 відсотків від їхньої місячної (чинної) заробітної плати. Також наголошено на тому, що рішенням суду у справі № 404/3647/17 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог, виходячи з відсутності спеціального стажу, визначеного ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», що було проігноровано судом першої інстанції.

Крім того, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області було про заміну Відповідача у справі з Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на підставі ст. 52 КАС України у звязку з реорганізацією Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області шляхом приєднання останнього до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на підставі постанови КМУ від 08.11.2017 року № 821 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», про що здійснено відповідний запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З огляду на вказані обставини на підставі приписів ст. 52 КАС України, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про необхідність здійснення процесуального правонаступництва у справі № 174/580/17 (2-а/174/4/2018) та заміни Відповідача Кропивницького обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Позивач ОСОБА_1, надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Наголошено на тому, що оскільки Позивач сплачувала та продовжує сплачувати передбачені чинним законодавством страхові внески до Пенсійного фонду України, дії Відповідача щодо відмов у призначенні пенсії є втручанням у її право мирного володіння майном, а саме отриманням пенсійних виплат, що узгоджується з приписи ст. 22, 58 Конституції України та практикою Європейського Суду з прав людини.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, свого представника для участі у її розгляді не направив, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника Відповідача у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України.

Позивач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

У судовому засіданні, заслухавши Позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 працювала на різних посадах в органах прокуратури з 1997 року, а саме:

з 01.09.1992 по 30.05.1997 (4 роки 9 місяців) навчання в Харківській гуманітарній Академії інституту менеджменту і бізнесу за спеціальністю "Правознавство";

з 22.10.1997 по 26.08.1998 (10 місяців 5 днів) робота помічником Знам'янського міжрайонного прокурора;

з 24.07.2000 по 13.11.2017 (день звернення до органу ПФУ) (17 років 03 місяці 21 день) період роботи в прокуратурі Кіровоградської області на посадах помічника прокурора Гайворонського району, прокурора відділу представництва інтересів громадян та держави в судах, помічника прокурора області з питань розгляду звернень та особистого прийому громадян, помічника прокурора Кіровського району м. Кіровограда, старшого помічника прокурора Кіровського району м. Кіровограда, помічника прокурора м. Кіровограда, прокурора прокуратури м. Кіровограда, старшого прокурора прокуратури м. Кіровограда, прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури.

На момент звернення до Відповідача страховий стаж Позивача складає 22 роки 09 місяців 13 днів, стаж на спеціальних посадах 20 років 6 місяців 11 днів половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 15 днів + робота в прокуратурі Кіровоградської області -18 років 1 місяць 26 днів), що сторонами не заперечується.

13.11.2017 Позивач звернулася до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідачем у листі від 17.11.2017 у за № 8136/05-80 зазначено, що рішенням Комісії від 17.11.2017 № 9103 відмовлено в призначені пенсії відповідно до закону України «Про прокуратуру», оскільки стаж позивача складає 20 років 6 місяців 11 днів, при необхідному 23 роки 6 місяців, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 13 років 6 місяців.

Визнання протиправним та скасування вказаного рішення, визнання наявності у Позивача спеціального трудового стажу роботи в органах прокуратури, що дає право на призначення пенсії за вислугу 20 років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (від 05.11.1991), який на день звернення за призначенням пенсії становить 20 років 6 місяців 11 днів, та зобовязання Відповідача призначити та виплачувати пенсію за вислугу років у відповідності до зазначених правових норм і було предметом судового розгляду.

Надаючи правову оцінку діям та рішенню субєкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом № 1789-ХІІ. Відповідно до статті 50-1 цього Закону позивачу призначено пенсію.

Частиною першою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих, прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80% від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включається всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90% місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до частини другої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Дана редакція Закону № 1789-ХІІ була чинною на момент призначення Позивача на роботу в органах прокуратури України.

При цьому, колегія суддів враховує, що на час виникнення спірних правовідносин (листопад 2017 року) Закон № 1789-XII та положення щодо призначення пенсій, відповідно до його норм, втратили чинність.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон № 1697-VII.

Відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Згідно частини шостої статті 86 Закону № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Так, на момент звернення до Відповідача страховий стаж Позивача складає 22 роки 09 місяців 13 днів, стаж на спеціальних посадах 20 років 6 місяців 11 днів половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 15 днів + робота в прокуратурі Кіровоградської області -18 років 1 місяць 26 днів), що сторонами не заперечується.

Разом з тим, вказаний стаж не є достатнім для призначення пенсії відповідно до норм чинної на час виникнення спірних правовідносин редакції Закону України «Про прокуратуру», оскільки станом на дату звернення позивача до Пенсійного фонду необхідними умовами для призначення їй пенсії за вислугу років були: а) вислуга років - 23 роки; б) стаж на посадах прокурорів - 13 років.

Посилання Позивача на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися, також є безпідставними, оскільки у період дії ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII у редакції від 26.07.2001 р., що діяла до 30.09.2011 р., пенсії призначалися прокурорам і слідчим зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років. Крім того, станом на 30.09.2011 р. у Позивача був відсутній стаж роботи 20 років та стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 10 років, а тому, у період дії ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII у редакції від 26.07.2001 р. Позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, у зв'язку з чим при прийнятті Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав Позивача.

Крім того, у справі "Суханов та Ільченко проти України" (рішення від 26.06.2014, п. 35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися ст.1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, оскільки зазнали змін норми законодавства щодо призначення пенсій працівникам органів прокуратури, а також немає усталеної практики національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників. З огляду на це, у позивача немає "законних сподівань" на збільшення пенсії, які могли б підпадати під дію ст. 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі "Великода проти України" Суд розглянув скаргу за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19.01.2010р. після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 607/14236/16-а, від 15.05.2018 року у справі № 759/17673/16-а.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції було залишено поза увагою постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2017 року у справі № 404/3647/17, якою було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Кропивницького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області № 4036 від 29.05.2017 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу 20 років згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року (в редакції Закону України № 2663-111 від 12.07.2001); про визнання наявності у ОСОБА_1 спеціального трудового стажу роботи в органах прокуратури, що дає право на призначення пенсії за вислугу 20 років згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року (в редакції Закону України № 2663-111 від 12.07.2001), який на день звернення за призначенням пенсії становить 20 років 1 місяць 15 днів; про зобов'язання Кропивницьке обєднане Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 (в редакції Закону України № 2663-111 від 12.07.2001) та виплачувати її з 24.05.2017 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати обрахованої за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням за призначенням пенсії, на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області №18-163 вих.-17 від 18.05.2017, без обмеження розміру.

Вказана постанова сторонами не оскаржувалась та набрала законної сили.

Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили, вже надана правова оцінка позовним вимогам Позивача щодо можливості призначення пенсії за вислугу 20 років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України № 2663-111 від 12.07.2001).

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи були порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, і тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2018 року у справі № 404/7953/17 - скасуванню із прийняттям нового відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243, ст. 310, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2018 року у справі № 404/7953/17 скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 18 червня 2018 р.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова