Справа № 804/6071/16
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2018 року

Київ

справа №804/6071/16

адміністративне провадження №К/9901/3347/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.10.2016 (головуючий суддя - Єфанова О.В., судді: Барановський Р.А., Турова О.М.) та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 (головуючий суддя - Уханенко С.А., Богданенко І.Ю., Дадим Ю.М.) у справі № 804/6071/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» до Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» (далі - ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська) та Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України) щодо відмови у прийнятті податкової декларації ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» з податку на додану вартість за липень 2016 року, а податкову декларацію ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» з податку на додану вартість визнати такою, що прийнята датою її фактичного отримання, тобто 15.08.2016 .

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.10.2016 позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська та ДФС України щодо відмови у прийнятті податкової декларації ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» з податку на додану вартість за липень 2016 року. Визнано податкову декларацію ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» з податку на додану вартість за липень 2016 року такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання контролюючим органом, а саме: 15.08.2016.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, рішення про анулювання свідоцтва платника податку визнано протиправним з моменту його прийняття, дії відповідачів щодо неприйняття податкової звітності є неправомірними.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії ДФС України щодо відмови у прийнятті податкової декларації ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» з податку на додану вартість за липень 2016 року; зобов`язано ДФС України прийняти податкову декларацію ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» з податку на додану вартість за липень 2016 року такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання контролюючим органом, а саме: 15.08.2016.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги частково суд апеляційної інстанції виходив з того, що податкову декларацію позивача з податку на додану вартість за липень 2016 року було доставлено саме до центрального рівня ДПС України і відправник повідомлення про її неприйняття зазначено автоматизовану систему «Єдине вікно електронної звітності» ДФС України, а тому належним відповідачем у справі є ДФС України.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ДФС України оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції, постанову суду апеляційної інстанції та прийняти у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог ДФС України зазначає, що рішення суду щодо скасування рішення податкового органу про анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» не спростовує факту правомірності дій ДІФС України щодо неприйняття податкової декларації за квітень 2016 року до реєстрації, оскільки рішення суду набрало законної сили лише 13.07.2016, тобто після періоду в якому подавалась податкова декларація за квітень 2016 до реєстрації. Отже, на момент подання позивачем податкової декларації за квітень 2016 року до реєстрації (16.05.2016 ) його свідоцтво мало статус анульованого, а тому ДФС України не мала права приймати таку декларацію. Крім того зазначає, що позивач повинен був подбати про свій статус платника податку на додану вартість, що також підтверджує правомірність дій ДФС України щодо неприйняття податкової декларації за липень 2016 року до реєстрації.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанції встановлено, що між ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» та ДПІ у Жовтневому районі укладено договір №091020151 від 09.10.2015 про визнання електронних документів.

15.08.2016 засобами електронного зв'язку ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» направлено відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період -липень 2016 року .

ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» отримано квитанцію №1 від 15.08.2016, в якій зазначено, що документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України 15.08.2016, однак, документ не прийнято через наявність помилок, а саме: документ не може бути прийнятий - порушено вимоги пункту 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, ІПН 37 не був платником податку на додану вартість в періоді липень 2016 року.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно з пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За правилами пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку-фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Судами встановлено, що єдиною підставою для відмови в прийнятті названої податкової звітності стало анулювання реєстрації ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» як платника податку на додану вартість відповідно до рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 24.04.2015 №151/28-048.

ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» оскаржило рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 24.04.2015 №151/28-048 у судовому порядку.

Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2016 у справі №804/6902/15, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016, адміністративний позов ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 24.04.2015 №151/28-048 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС».

Згідно з частинами першою, третьої, п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017) постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

При цьому за загальними правилами рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість скасовується судом з моменту його прийняття, таке рішення не створює будь-яких правових наслідків.

Встановлені обставини у справі свідчать про відсутність правових підстав для неприйняття поданої позивачем податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2016 року.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення судів попередніх інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам судів у рамках даного касаційного провадження.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна,

Судді Верховного Суду