Справа № 826/13905/17
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

14 червня 2018 року м. Київ № 826/13905/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовом

Заступника Генерального прокурора України

до

Державної комісії України по запасах корисних копалин,

Державної служби геології та надр України

треті особи:

Комунальне підприємство "Волиньприродресурс" Волинської обласної ради,

Волинська обласна рада

про

визнання протиправним та скасування протоколу від 07.12.2016 року №3739-ДСК, спеціального дозволу №6172 від 02.02.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник Генерального прокурора України звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр України, треті особи: Комунальне підприємство "Волиньприродресурс" Волинської обласної ради, Волинська обласна рада про визнання протиправним та скасування протоколу від 07.12.2016 року №3739-ДСК, спеціального дозволу №6172 від 02.02.2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2017 року відкрито провадження у адміністративній справі.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 29.05.2018 року №834 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2018 визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи №826/13905/17 та вказану справу передано на розгляд судді Добрівській Н.А.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для відкриття провадження в адміністративній справі по даному позову, суд виходить з наступного.

У п.3 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено (надалі – КАС України), що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

У ч.1 ст.122 КАС України зазначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 3 КАС України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України (в редакції на час винесення оскаржуваних рішень) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (в редакції на час звернення з позовом до суду, строк звернення залишився незмінний

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли особа дізналась про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов’язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Також, відповідно до абз.1 ч.2 ст.122 КАС України у редакції на час винесення даної ухвали, строк звернення залишився незмінний, а саме, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є правомірність протоколу Державної комісії України по запасах корисних копалин від 07.12.2016 року №3739-дск про апробацію запасів бурштину ділянки Маневицька-1 та спеціальний дозвіл Держгеонадр України №6172 від 02.02.2017 року, виданий КП “Волиньприродресурс” Волинської обласної ради на користування надрами - видобування бурштину на ділянці Маневицька-1 площі Троянівка, Галузія, Маневичі, терміном на 20 років.

Позивач посилався на те, що про обставини протиправності вказаних рішень Генеральній прокуратурі України стало відомо в ході розслідування кримінального провадження №0000805 та надання оцінки всім документам (доказам) в сукупності, згідно яких видано оскаржуваний спеціальний дозвіл.

При цьому позивач зазначає, що під час досудового розслідування 03.10.2017 року Генеральною прокуратурою України отримано від ДНВП “Геоінформ України” інформацію (лист від 25.09.2017 №03/303-3868) про те, що на час звернення (до 07.12.2016) КП “Волиньприродресурс” із заявою про отримання спеціального дозволу на видобування бурштину на площі Маневицька-1, жодне родовище бурштину у Волинській області не обліковувалося. Рішеннями Державної комісії України по запасах корисних копалин апробовані попередньо оцінені запаси та ресурси бурштину ділянки надр Маневицька-1 протоколом ДКЗ від 07.12.2016 №3739 дск за результатами поданих КП “Волиньприродресурс” на державну експертизу з метою апробації матеріалів попередньої геолого-економічної оцінки запасів і ресурсів.

Про те, що КП “Волиньприродресурс” не було надрокористувачем та не могло здійснювати геологічне вивчення родовищ корисних копалин, а відповідно і подавати матеріали на державну експертизу з метою апробації запасів корисних копалин Генеральній прокуратурі України стало відомо лише 18.10.2017 (вх.№231936-17) з листа Держгеонадр України від 12.10.2017 №22822/02/12-17, згідно якого підприємству дозволи на геологічне вивчення родовищ корисних копалин та геологічне вивчення, в тому числі дослідно- промислову розробку родовищ корисних копалин загальнодержавного значення на вказану ділянку не видавалися.

Саме з наведеними обставинами позивач пов?язує виникнення у нього підстав для звернення до суду.

Однак, посилання позивача на отримані листи від ДНВП “Геоінформ України” (лист від 25.09.2017 № 03/303-3868) та Держгеонадр України (лист від 12.10.2017 № 22822/02/12-17), суд розцінює як такі, що не містять достатню інформацію про вчиненні правопорушення, а тому такі листи самі по собі не могли бути достатньою підставою для звернення позивача із позовом до суду. Так, лист від 25.09.2017 року містить інформацію про те, що до 07.12.2016 року (до дати звернення КП Волиньприродресурс” із заявою про отримання спеціального дозволу на користування надрами ділянки Камінь-Каширська-1) жодне родовище бурштину у Волинській області не обліковувалося, проте із змісту адміністративного позову жодним чином не вбачається, яким чином наявність чи відсутність родовища до вищезазначеної дати вплинуло на порушення норм чинного законодавства та в чому, власне, полягають порушення. Також у листі Держгеонадр України від 12.10.2017 року, з якого Генеральній прокуратурі України стало відомо про відсутність виданих КП “Волиньприродресурс” спеціальних дозволів на користування надрами щодо геологічного вивчення родовищ корисних копалин чи геологічного вивчення, в т.ч. дослідно-промислової розробки, оскільки інформація про видані дозволи є загальнодоступною, міститься у відкритому доступі на офіційному Інтернет-порталі ДНВП Геоінформ України” (http://geoinf.kiev.ua/specdozvoli/).

При цьому, дана позовна заява була подана до суду лише 30.10.2017 (зареєстровано канцелярією суду).

Одночасно, суд звертає увагу на те, що доводи викладені у позовній заяві на обґрунтування строків звернення до суду з даним позовом не є достатніми, для підтвердження обставин про те, коли позивачу стало відомо про порушення своїх прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Беручи до уваги викладене, а також зважаючи на дату звернення позивача до суду з даним позовом 30.10.2017 (зареєстровано канцелярією суду), позивачу необхідно надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого ч.2 ст.99 КАС України (в редакції на час винесення оскаржуваних рішень), навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку та надати докази на підтвердження таких доводів.

Водночас, суд попереджає позивача про те, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.2 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до суду пояснення про те, коли йому стало відомо про порушення своїх прав (свобод чи інтересів) та доказів на підтвердження такої інформації, а також, у разі необхідності заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого ч.2 ст.99 КАС України (в редакції на час винесення оскаржуваних рішень), навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку та надати докази на підтвердження таких доводів.

Відповідно до ч.3 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

З огляду на зазначене та керуючись ст.160, ст.161, ч.1 ст.169, ст.243, ст.248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя –

У Х В А Л И В:

1. Прийняти адміністративну справу №826/13905/17 до провадження.

2. Позовну заяву Заступника Генерального прокурора України залишити без руху.

3. Встановити позивачу п’ятиденний строк з дня одержання даної ухвали для усунення недоліків.

4. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. Копію ухвали невідкладно надіслати особам, що звернулися із позовною заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Добрівська