Справа № 803/813/18
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року ЛуцькСправа № 803/813/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А. Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі Луцьке ОУПФУ, відповідач) про визнання відмови щодо не зарахування стажу роботи в ООО «АртикСтройМост» з 10 вересня 2004 року по 29 листопада 2015 року протиправною та зобовязання призначити ОСОБА_1 пенсію по віку з урахування трудового стажу за період роботи в Російській Федерації в ООО «АртикСтройМост» з 10 вересня 2004 року по 29 листопада 2015 року та відповідно довідок про заробітну плату за цей період та виплатити з вини відповідача недоотриману суму пенсії починаючи з дати звернення з відповідною заявою, а саме з 23 лютого 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Луцькому ОУПФУ та з 26 січня 2004 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати в ООО «АртикСтройМост». 23 лютого 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, до якої були надані документи, як підтверджують трудовий стаж за період роботи з 10 вересня 2004 року по 29 листопада 2015 року в ООО «АртикСтройМост» (Російська Федерація). Однак відповідач листом від 30 березня 2018 року №141/Г-01 відмовив позивачу у реалізації його права, зокрема зазначив, що пенсія перерахована та виплачується у правильному розмірі, а підстав зараховувати стаж набутий на території Російської Федерації немає, оскільки відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року стаж набутий на території будь-якої з держав учасниць СНД та заробітна плата за цей період враховується лише при призначенні пенсії. Позивач вважає таку відмову протиправною з тих підстав, що його право на пенсію за віком не реалізоване та за призначенням такого виду пенсії він звертається вперше.

З наведених вище підстав позивач просив позов задовольнити повністю.

Відповідно до ухвали судді від 18 травня 2018 року розгляд даної справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Згідно із частиною третьою статті 263 КАС України заявами по суті справи є позов та відзив.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 05 червня 2018 року №6028/06-13 відповідач позов заперечив з тих підстав, що на виконання заяви позивача від 15 березня 2018 року спеціалістами Луцького ОУПФУ проведено перерахунок пенсії у звязку з переведенням на пенсію за віком. Розмір пенсії за віком перерахований за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з врахуванням страхового стажу 37 років 2 місяці 26 днів (коефіцієнт страхового стажу з врахуванням кратності 1 - 0,37167) та середньомісячного заробітку 6380,99 грн. (індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,18652). При цьому вказано, що при обчисленні розміру пенсії за віком не було зараховано до страхового стажу періоди роботи на підприємствах, що знаходяться на території Російської Федерації на підставі трудової книжки від 01 березня 2005 року ТК №3567861, яку було надано до заяви від 15 березня 2018 року, а саме: з 10 вересня 2004 року по 24 жовтня 2004 року, з 01 березня 2005 року по 01 квітня 2006 року, з 10 червня 2011 року по 31 серпня 2011 року, з 28 листопада 2011 року по 18 грудня 2012 року, з 05 березня 2014 року по 01 січня 2015 року, з 02 січня 2015 року по 29 листопада 2015 року. Крім того, зазначено, що Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року передбачено, що стаж, набутий на території будь-якої з держав - учасниць СНД та заробітна плата за цей період враховується лише при призначенні пенсії. Враховуючи, що призначення пенсії за віком по заяві позивача від 15 березня 2018 року це перевід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, тому підстав зараховувати стаж, набутий на території Російської Федерації немає.

З наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Луцькому ОУПФУ, 26 січня 2004 року позивачу призначено пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок трудового каліцтва відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 15 грудня 2009 року пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання відповідно до Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з копії трудової книжки ТК №3567861 від 01 березня 2005 року, позивач після призначення пенсії по інвалідності працював на підприємствах, що знаходяться на території Російської Федерації з 10 вересня 2004 року по 24 жовтня 2004 року, з 01 березня 2005 року по 01 квітня 2006 року, з 10 червня 2011 року по 31 серпня 2011 року, з 28 грудня 2011 року по 18 грудня 2012 року, з 05 березня 2014 року по 01 січня 2015 року, з 02 січня 2015 року по 29 листопада 2015 року.

15 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перехід на пенсію за віком.

За результатами розгляду вказаної заяви, Луцьке ОУПФУ листом від 30 березня 2018 року №141/Г-01 повідомило позивача про проведення перерахунку пенсії у звязку з переведенням на пенсію за віком. Розмір пенсії за віком перерахований за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з врахуванням страхового стажу 37 років 2 місяці 26 днів (коефіцієнт страхового стажу з врахуванням кратності 1 - 0,37167) та середньомісячного заробітку 6380,99 грн. (індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,18652) взятого за період з 01 липня 2000 року по 30 вересня 2004 року, з 01 червня 2006 року по 31 травня 2011 року та з 01 березня 2017 року по 31 січня 2018 року з 15.03.2018 року становить 2396,56 грн., в т.ч.: 2371,62 грн. розмір пенсії за віком (6380,99 х 0,37167); 24,94 грн. доплата за 2 роки понаднормативного стажу (1452 х 2%). При цьому, зазначено, що при обчисленні розміру пенсії за віком не було зараховано до страхового стажу періоди роботи на підприємствах, що знаходяться на території Російської Федерації на підставі трудової книжки від 01 березня 2015 року ТК № 3567861, яку було надано до заяви від 15 березня 2018 року, а саме: з 10 вересня 2004 року по 24 жовтня 2004 року, з 01 березня 2005 року по 01 квітня 2006 року, з 10 червня 2011 року по 31 серпня 2011 року, з 28 листопада 2011 року по 18 грудня 2012 року, з 05 березня 2014 року по 01 січня 2015 року, з 02 січня 2015 року по 29 листопада 2015 року. Крім того, зазначено, що Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року передбачено, що стаж, набутий на території будь-якої з держав - учасниць СНД, та заробітна плата за цей період враховується лише при призначенні пенсії. Враховуючи, що призначення пенсії за віком по заяві від 15 березня 2018 року це перевід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, тому підстав зараховувати стаж, набутий на території Російської Федерації немає.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

Пунктом 1 статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За приписами пункту 1 частини третьої статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з статтею 1 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року, укладеною між Україною і Росією, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 45 Закону №1058-IV, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Таким чином, порядок зарахування страхового стажу після призначення переведення з одного виду на інший, передбачено Законом №1058-IV.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до частин другої - третьої статті 6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року, укладеною між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу.

Відповідно до частини четвертої статті 1 Закон №1788-XII у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами). У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

З вищенаведених норм міжнародної угоди, підписаних Україною та РФ, вбачається, що трудовий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Таким чином, періоди роботи ОСОБА_1 на підприємствах, що знаходяться на території Російської Федерації з 10 вересня 2004 року по 24 жовтня 2004 року, з 01 березня 2005 року по 01 квітня 2006 року, з 10 червня 2011 року по 31 серпня 2011 року, з 28 грудня 2011 року по 18 грудня 2012 року, з 05 березня 2014 року по 01 січня 2015 року, з 02 січня 2015 року по 29 листопада 2015 року повинні включатися до трудового стажу позивача.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відтак, з врахуванням встановлених обставин справи та наведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що оскільки право позивача на призначення пенсії за віком реалізоване відповідачем за заявою ОСОБА_1 від 15 березня 2018 року, тому відповідачем протиправно не враховано до страхового стажу позивача періоди роботи на підприємствах, що знаходяться на території Російської Федерації, на підставі трудової книжки від 01 березня 2005 року ТК №3567861, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобовязання відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком (з врахуванням виплачених сум), зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи позивача на підприємствах, що знаходяться на території Російської Федерації, на підставі трудової книжки від 01 березня 2005 року ТК №3567861, з моменту звернення із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, тобто, з 15 березня 2018 року.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплачений згідно з квитанцією від 05 травня 2018 року №0.0..1.

Керуючись статтями 139, 243-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, викладену в листі від 30 березня 2018 року №141/Г-01, щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи на підприємствах, що знаходяться на території Російської Федерації, на підставі трудової книжки від 01 березня 2005 року ТК №3567861.

Зобовязати Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області (43005, Волинська область, місто Луцьк, проспект Президента Грушевського, будинок 1, ідентифікаційний код 40370530) призначити та виплачувати (з врахуванням виплачених сум) з 15 березня 2018 року ОСОБА_1 (43025, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) пенсію за віком, зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи на підприємствах, що знаходяться на території Російської Федерації, на підставі трудової книжки від 01 березня 2005 року ТК №3567861.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (43025, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (43005, Волинська область, місто Луцьк, проспект Президента Грушевського, будинок 1, ідентифікаційний код 40370530) судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк