Справа № 814/1407/18
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

13 червня 2018 р. № 814/1407/18
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Мельник О.М., ознайомившись з матеріалами

адміністративного позову:ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54055

до відповідача:Державного реєстратора Вітовської районної державної адміністрації Колтунової Оксани Миколаївни, просп. Богоявленський, 306, м. Миколаїв, 54050

треті особи:Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034 ОСОБА_3, АДРЕСА_2

про:визнання незаконними та скасування рішення від 06.12.2016 № 74948009, запису від 30.11.2017 № 17842800,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернулась до адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора Вітовської районної державної адміністрації Колтунової Оксани Миколаївни, про визнання незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер 74948009 від 06.12.2016 року земельної ділянки, загальною площею 0,22 га, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 233, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, здійсненої державним реєстратором Вітовської районної державної адміністрації; визнати незаконним та скасувати запис про державну реєстрацію №17844937 від 30.11.2017 речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 17842800 від 30.11.2017 по АДРЕСА_3 за ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пункт 1 ч.1 ст.19 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав вважати спір публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясувати, у зв'язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних судових рішень) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

В цьому випадку позивач звертається до суду з позовом до Державного реєстратора з вимогами визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яке обумовлено діями ОСОБА_3, у якого в свою чергу є Державний акт на цю земельну ділянку від 14.12.2006.

Крім того, в теперішній час ОСОБА_3 позивається до ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства про скасування рішень державного реєстратора щодо реєстрації права власності на цю ж земельну та присвоєння цій земельній ділянки інших кадастрових номерів.

Ухвалою від 03.05.18 Жовтневого районного суду Миколаївської області відкрито провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївської області, Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області, про визнання незаконним та скасування рішення.

Тобто у справі, що розглядається, спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем і третьою особою), кожна із сторін оспорює правомірність виникнення права власності на спірні земельні ділянки у іншої сторони, та доводить правомірність свого володіння цими ділянками. Питання про правомірність державної реєстрації цих земельних ділянок, є вторинним і повністю залежить від вирішення питання про належного власника. Отже, існує спір про право, що унеможливлює розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, відповідно до вимог ч.2 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладенні у постановах Верховного Суду.

Саме такі висновки про неможливість розгляду таких справ в порядку адміністративного судочинства викладені у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 по справі № 336/2177/17, від 25.04.18 № 552/9255/15-а.

Одночасно з цим, суд роз'яснює позивачу, що сплачена сума судового збору згідно з п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження.

На підставі вищезазначеного, керуючись п.1 ч. 1 ст. 170, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у адміністративній справі надіслати позивачу разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

3. Роз'яснити, позивачу, що даний спір може бути вирішений місцевим загальним судом відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник