Справа № 348/2093/17
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/12207/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.

позивач: не зявився

відповідач: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2017 року (головуючий суддя Міськевич О. Я., м. Надвірна, повний текст виготовлено 24.11.2017року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірною відмови в зарахуванні пільгового стажу роботи,-

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача - Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - Надвірнянське ОУПФУ Івано-Франківської області) про визнання неправомірною відмови в зарахуванні пільгового стажу роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у періоди з 12.12.1986 року по 04.05.1988 року та з 05.05.1988 року по 20.03.1989 року працював на постійній основі в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, що підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці та архівними довідками із підприємств, у яких працював позивач.

Однак, відповідач при обчисленні його страхового стажу не врахував, що він має право на пільгове обчислення стажу за час роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі. Як наслідок, у звязку із відсутністю відомостей про укладання строкових трудових договорів по роботі в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, відмовив позивачу у зарахуванні стажу у відповідних підприємствах як пільгового, а саме один з половиною рік за один рік роботи у таких районах та, відповідно, і у перерахунку пенсії з вищезазначеної підстави.

Позивач вважає дії Надвірнянського ОУПФУ Івано-Франківської області протиправними та такими, що порушують його права на соціальне забезпечення, тому оскаржив їх у судовому порядку.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 до Надвірнянського ОУПФУ Івано-Франківської області про визнання неправомірною відмови в зарахуванні пільгового стажу роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі задоволено. Визнано неправомірними дії Надвірнянського ОУПФУ Івано-Франківської області щодо обчислення страхового стажу ОСОБА_1 за період його роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі з 12.12.1986 року по 20.03.1989 рік без врахування права на пільгове обчислення стажу за роботу в таких районах. Зобовязано Надвірнянське ОУПФУ Івано-Франківської області здійснити з 19.07.2017 року обчислення пільгового страхового стажу ОСОБА_1 в: Мамонтовській базі виробничотехнічного обслуговування і комплектації устаткування виробничого обєднання «Юганськнафтогаз», де він виконував роботи на посаді майстра цеху № 1 у період з 12.12.1986 року по 04.05.1988 року, у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі; Будівельно-монтажному управлінні № 1 виробничого обєднання «Юганськнафтогаз», де він виконував роботи на посаді майстра дільниці № 2 у період з 05.05.1988 року по 20.03.1989 року, у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, із розрахунку один рік роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої півночі за один рік шість місяців відповідно до його трудової книжки, а також дорахувати, виплатити недоплачені йому суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, його оскаржив відповідач - Надвірнянське ОУПФУ Івано-Франківської області, вважає постанову незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права. В апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до п. 5 Указу Президії Верховної ОСОБА_2 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів крайньої Півночі, зараховується до стажу в півторакратному розмірі лише при умові укладення строкового трудового договору, який у матеріалах справи відсутній.

Крім цього, апелянт зазначає, що ні нормами Тимчасової угоди громадянами ОСОБА_3, що домовляються від 15 січня 1993 року, ні нормами Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів крайньої Півночі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером і перебуває на обліку в Надвірнянському ОУПФУ Івано-Франківської області, де з 19.07.2017 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У період із грудня 1986 року по квітень 1989 року позивач проживав в м. Мамонтово (на сьогодні - м. Пить-Ях) Тюменської області Ханти-Мансійського автономного округу.

У період з 12.12.1986 року по 04.05.1988 року позивач працював на постійній основі в Мамонтовській базі виробничотехнічного обслуговування і комплектації устаткування виробничого обєднання «Юганськнафтогаз» на посаді майстр цеху №1.

У період із 05.05.1988 року по 20.03.1989 року позивач працював на постійній основі в Будівельно-монтажному управлінні №1 виробничого об'єднання «Юганськнафтогаз» на посаді майстр дільниці №2.

Вищевказані підприємства знаходилися в м. Нафтоюганськ Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Тюменської області.

Відповідно до Указу Президіуму Верховної ОСОБА_2 СРСР від 10 лютого 196 № 148 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і відповідно до Переліку районів Крайньої Півночі та місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженого постановою ОСОБА_2 Міністрів СРСР, як в редакції від 10 листопада 196 року № 1020, так і в новій редакції від 03 січня 1983 року № 12 населені пункти, в яких працював позивач, відносяться до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі.

Стаж роботи на вищезазначених підприємствах підтверджується відповідними записами у трудовій книжці ОСОБА_1, із посиланням на дату та номер наказів про прийняття, переведення, звільнення та записом про місцезнаходження підприємств, на яких він виконував роботи, а також архівними довідками із цих підприємств про заробітну плату з районними коефіцієнтами та північними надбавками за весь період роботи.

У звязку із цим, 08 вересня 2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням в півторакратному розмірі стажу роботи у місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі.

Однак, листом Надвірнянського ОУПФУ Івано-Франківської області від 14.09.2017 року за № 322/Б-15 йому було відмовлено в пільговому обчисленні стажу на підприємствах, що знаходилися в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, у звязку із відсутністю відомостей про укладання строкових трудових договорів по роботі у цих районах.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, колегія суддів виходить із наступних міркувань.

Відповідно до п. 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відтак, законодавчо встановлено, що для зарахування пільгового обчислення стажу в півторакратному розмірі не потрібні усі документи в сукупності, а хоча б один із них - на вибір, або ж за наявності будь-якого із них.

Цим же пунктом передбачено тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01.01.1991 року.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, визначено указами Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР від 01.08.1945 року «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 року.

Згідно із Указом від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови ОСОБА_2 Міністрів Союзу РСР № 148 від 10.02.1960 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_2 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної ОСОБА_2 Союзу РСР від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Указом від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість обєднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності.

Підпункт «д» п. 5 вищезазначеного вказаного Указу передбачає, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 працював у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі на відповідних підприємствах у періоди з 12.12.1986 року по 04.05.1988 року та з 05.05.1988 року по 20.03.1989 року на постійній основі, повний робочий день та повні робочі тижні, що підтверджується архівними довідками та записами в його трудовій книжці. Таким чином, на позивача поширюються пільги, передбачені ст. 14 Указу від 10 лютого 1960 року та додаткові пільги, передбачені ст. 5, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України у своїх постановах від 27 жовтня 2015 року у справі №338/1079/14-а та від 02 грудня 2015 року у справі №338/357/15-а.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про те, що є всі підстави для перерахунку пенсії позивача з врахуванням пільгового стажу за періоди його роботи в місцевості, прирівняних до району Крайньої Півночі у півторакратному розмірі за період з 12.12.1986 року по 20.03.1989 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись, ч. 4 ст. 229, ч.3 ст.243, ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. ст. 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2017 року у справі № 348/2093/17 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_2
Повне судове рішення складено 11.06.2018 року.