Справа № 442/355/18
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/3854/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів - Мікули О. І., Рибачука А. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року у справі № 442/355/18 (рішення ухвалене судом у складі головуючого судді Коморного О. І. у м. Львові) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, в якому просила визнати протиправною відмову у призначенні їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника та зобов'язати відповідача призначити їй з 29 серпня 2017 року пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем протиправно відмовлено їй в призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника, оскільки вона є непрацездатним членом сім'ї померлого годувальника, що підтверджується наданими нею документами, які й встановлюють настання інвалідності до досягнення нею вісімнадцяти років.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на нього, в якій просила його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши головуючого суддю, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 29 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, до якої долучила необхідні документи.

Листом Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області від 31 серпня 2017 року № 9637/05-32 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника з посиланням на неможливість зробити висновок про визнання її інвалідом до 18 років.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що відповідач діяв в межах повноважень, передбачених законодавством, оскільки правові підстави для призначення позивачу пенсії у зв'язку з втратою годувальника відсутні.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення у зв'язку з втратою годувальника.

Також пунктом 3 частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються, зокрема, пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Частиною другою статті 36 даного Закону передбачено, що непрацездатними членами сім'ї померлого годувальника вважаються, зокрема, діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Згідно з пунктом 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, до заяви про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, має такі документи); 2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; 3) довідка про склад сім'ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім'ї з померлим годувальником (за наявності); 4) свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 5) документи про вік померлого годувальника сім'ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; 7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; 8) документи про місце проживання (реєстрації); 9) документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; 10) експертний висновок про встановлення причинного зв'язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім'ї, яким право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, зокрема, діти, які досягли 18 років, у разі визнання їх інвалідами до досягнення цього віку, що підтверджується випискою з актів огляду в МСЕК.

Як підтверджується матеріалами справи, а саме витягом з амбулаторної картки ОСОБА_1 від 25 серпня 2017 року № 442, позивач перебуває на «Д» обліку в Комунальному некомерційному підприємстві «Дрогобицька міська лікарня № 5» з 1964 року та неодноразово починаючи з 1964 року зверталась на амбулаторний прийом та перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом «псоріаз».

Згідно з довідками до акту огляду МСЕК від 02 липня 2010 року, від 05 липня 2011 року, від 10 липня 2012 року, від 11 серпня 2014 року ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства 3 групи.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області від 28 жовтня 2010 року № 2461 та посвідчення серії НОМЕР_1 від 16 серпня 2011 року позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області як одержувач допомоги по інвалідності з дитинства III групи з 01 вересня 2010 року.

Згідно з висновком Дрогобицької міжрайонної МСЕК «Про час настання інвалідності» від 20 серпня 2010 року форми №157-2/о ОСОБА_1 визнається інвалідом ІІІ групи, проте зробити висновок про інвалідність до 18 років неможливо.

Відповідно до висновку Дрогобицької міжрайонної МСЕК «Про час настання інвалідності» від 03 червня 2017 року форми №157-2/о ОСОБА_1 визнається інвалідом ІІІ групи, однак через відсутність медичних документів з 1977 по 2009 роки висновок про інвалідність з дитинства зробити неможливо.

Згідно з висновком Дрогобицької міжрайонної МСЕК «Про час настання інвалідності» від 13 жовтня 2017 року форми №157-2/о ОСОБА_1 визнається інвалідом ІІІ групи з дитинства, при зверненні до 16-18 років можливо могла б бути визнана інвалідом до досягнення 18 років.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що вказані документи дають підстави для висновку, що інвалідність позивача настала внаслідок хвороби, яка існує з дитинства, однак вищевказані документи не підтверджують факт настання інвалідності позивача до досягнення нею 18 років, що виключає можливість віднесення її до непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність відмови відповідача у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з втратою годувальника, що свідчить про необгрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року у справі № 442/355/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. І. Богаченко
судді О. І. Мікула
А. І. Рибачук