Справа № 806/2028/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м.Житомир справа № 806/2028/18

категорія 10.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В. ,

за участю: представника позивача Дзюбенка С.П. ,

представника відповідача Ільчика О.В.,

Представника третьої особи Гуртового Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 09 січня 2018 року внаслідок травми, контузії, захворювання, що пов`язані із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30 березня 2018 року № 34;

зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи внаслідок травми, контузії, захворювання, що пов`язані із захистом Батьківщини, у розмірі 300 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2018 року, з урахуванням проведених виплат, та факту подання позивачем усіх документі в передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

В обґрунтування позову зазначає, що під час огляду МСЕК від 03.08.2015, йому встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок травми, пов"язаним із захистом Батьківщини, та була виплачена допомога в сумі 182700 грн. При повторному огляді, МСЕК встановлено ІІ групу інвалідності з 09.01.2018 внаслідок тієї ж причини. Рішенням комісії МОУ, оформленого протоколом № 34 від 30.03.2018 йому було відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки ІІ група інвалідності йому встановлена понад дворічний термін після встановлення ІІІ групи інвалідності. Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки він набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відповідно до ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". На час встановлення йому ІІІ групи інвалідності не діяли відповідні норми щодо заборони виплати одноразової допомоги при зміні групи інвалідності понад дворічний термін.

Ухвалою від 02.05.2018 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання на 05.06.2018.

В судовому засіданні 05.06.2018 оголошено перерву для ознайомлення представника позивача з матеріалами справи до 12.06.2018.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному з підстав, викладених у позові та письмових пояснення.

Представник відповідача в судове засідання з"явився, просив у задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у письмовому відзиві. В обґрунтування відзиву зазначив, що п.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв"язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Зазначає, що аналогічні норми містить Постанова Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Позивачу вища група інвалідності встановлена понад дворічний термін після встановлення інвалідності. Допомога у зв"язку з цим виплачена, а тому підстав для виплати одноразової грошової допомоги немає.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у письмових поясненнях. Пояснив, що оскільки позивачу змінена група інвалідності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності , підстав для здійснення доплати одноразової грошової допомоги не має.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 за призовом по мобілізації проходив військову службу у період з 26.03.2014 по 17.03.2015. Звільнений наказом командира 30 окремої гвардійської механізованої бригади від 10.03.2015 №44 за призовом по час мобілізації в запас та згідно з наказом командира військової частини від 17.03.2015 №67 (по стройовій частині), виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с.19).

28.06.2014 під час виконання бойового завдання при участі в антитерористичній операції позивач отримав закриту черепну - мозкову травму та струс головного мозку, що підтверджується довідкою про обставини трави від 18.05.2015 №3961. (а.с.20)

У відповідності до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 22.07.2015 № 2724 вказані вище травми, контузія та захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини. (а.с.18)

03.08.2015 під час первинного огляду органами МСЕК ОСОБА_1 визнано інвалідом III групи внаслідок травми, що пов`язана із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серії 12 ААА № 206574 від 03.08.2015).

У зв`язку з вищевикладеним Міністерством оборони України позивачу було виплачено одноразову допомогу у сумі 182700 грн.

25.01.2018 під час повторного медичного огляду МСЕК позивачу встановлено II групу інвалідності внаслідок травми, що пов`язана із захистом Батьківщини з 09.01.2018, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 025433 від 25.01.2018. (а.с.65)

У зв`язку зі зміною групи інвалідності з III на II групу ОСОБА_1 звернулася із заявою до Міністерства оборони України через Житомирський обласний військовий комісаріат щодо виплати одноразової грошової допомоги.

30.03.2018 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, яке оформлене протоколом № 34, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що згідно з частини четвертої статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності, а позивачу групу інвалідності на ІІ змінено понад дворічний термін. (а.с.22)

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до ст.41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону №2011- ХІІ дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011- ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Тобто, Закон пов"язує право на отримання одноразової допомоги з настанням певних обставин, а саме: у разі загибелі, у разі встановлення інвалідності, у разі встановлення ступеня втрати працездатності.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону №2011- ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п. 5 (в редакція, яка діяла з 30.07.2015) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Разом з цим, відповідно до ч. 4 ст. 16-3 цього Закону (в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин), якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Окрім того, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що додається (далі - Порядок №975).

Згідно п. 8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

З огляду на викладене, законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Матеріали справи свідчать, що позивачу за наслідками первинного огляду від 03.08.2015 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов"язаної із захистом Батьківщини, у зв"язку з чим виплачена допомога в сумі 182700 грн. Таким чином, позивач скористався своїм правом на отримання одноразової допомоги у випадку часткової втрати працездатності, передбаченим ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Після спливу дворічного терміну, встановленого Законом, а саме: з 09.01.2018 за наслідками повторного огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов"язаного з захистом Батьківщини. (а.с.65)

Отже, позивачу встановлено вищу групу інвалідності (змінено) понад дворічний термін після встановлення первинної інвалідності.

Таким чином, оскільки законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності, однак право на отримання такої допомоги обмежено дворічним строком з моменту її первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а тому суд відхиляє доводи позивача, що він набув відповідне право, оскільки між встановленням ІІ групи інвалідності та встановленням ІІІ групи інвалідності минуло більше 2-х років.

Суд не приймає до уваги доводів позивача, в обґрунтування позовних вимог на те, що норми законодавства, які діяли на час встановлення йому ІІІ групи інвалідності, та які передбачають, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої суми здійснюється за умови, що зміна групи інвалідності відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності, не можуть на нього розповсюджуватись, оскільки позивач набув відповідного статусу ще на час дії норм, які не передбачали зазначені обмеження в часі, а тому незалежно від часу зміни групи інвалідності, він має право на отримання одноразової грошової допомоги, з урахуванням отриманої сум.

Так, редакція ч. 4 ст. 16-3 №2011- ХІІ як на час встановлення позивачу ІІІ групи, так і на час встановлення ІІ групи інвалідності, передбачає обмеження у виплаті різниці в розмірі одноразової допомоги дворічним терміном з моменту первинного встановлення або інвалідності, або ступеня втрати працездатності.

Окрім того, наведені у позовній заяві приклади правової позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 10.03.2015 у справі №21-563а14, суд відхиляє, оскільки вказані приклади правової позиції суду вищої інстанції стосуються порядку застосування положень ст.16 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", а не положень п.4 ст.16-3 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким урегульовано спірні правовідносини у даній справі. Крім того, правовідносини у ній регулювалися також постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 , а у даній справі постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Посилання позивача на судове рішення у справі №295/3091/17 також суд не приймає, оскільки за обставинами вказаної справи на час первинного встановлення інвалідності у грудні 2012 року, тобто на час виникнення у особи права на отримання одноразової допомоги, ст. 16 Закону №2011- ХІІ не містила норми щодо обмеження певним строком виплати одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у випадку встановлення вищої групи інвалідності.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що Закон №2011-ХІІ було доповнено ст.16-3 відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" від 04.07.2012 № 5040-VI, в п.4 якої було визначено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Закон від 04.07.2012 № 5040-VI набрав чинності з 01.01.2014.

Тобто, на час виникнення спірних правовідносин у справі №295/3091/17, ст.16-3 Закону №2011-ХІІ ще не діяла.

Крім того, суд звертає увагу, що спір між сторонами в справі №295/3091/17 полягав у тому з якого моменту, а саме: з моменту звільнення чи з моменту встановлення інвалідності у військовослужбовця виникає право на отримання одноразової допомоги.

Таким чином, правовідносини в цих справах є відмінними, від тих, які є предметом розгляду в цій справі, а тому суд вважає такі доводи представника позивача помилковими.

За таких обставин, суд вважає, що оскільки зміна групи інвалідності відбулась після спливу дворічного строку, визначеного п.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, рішення відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є правомірним, а тому відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІ групи, з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги.

У відповідності до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність дій щодо відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги. У той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на зазначене, приймаючи рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, в зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись статями 9,77,90,242-246,371 Кодексу адміністративного судочинства України

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд.код НОМЕР_2 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський пр-т, 6,м.Київ,03168, ) визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов"язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.03.2018 № 34 та зобов"язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 18 червня 2018 року