Справа № 128/3175/17
Суддя: Саєнко О. Б.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/3175/17

РІШЕННЯ

Іменем України

18.06.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1, за участі секретаря Кузьменко А.О., без участі сторін,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського СРПП №2 Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №338120 від 13.11.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

27.11.2017 року позивач звернувся до Вінницького районного суду як адміністративного суду із позовом до поліцейського СРПП №2 Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позов позивачем мотивовано тим, що він 13.11.2017 року о 00.45 годин дійсно керував транспортним засобом ОСОБА_4, державний номерний знак НОМЕР_1, і не порушуючи правил дорожнього руху на 11 км автодороги Вінниця-Гнівань і несподівано був зупинений працівником поліції.

Вказує, що на його питання пояснити причини зупинки інспектор не відповів.

Зазначає, що замість пояснення причини зупинки, інспектор попросив його надати для огляду реєстраційні документи на транспортний засіб та посвідчення водія. При пред'явленні інспектору ДПС папки з усіма реєстраційними документами, він не виявив у ній посвідчення водія. Оскільки подія відбувалася недалеко від місця нього проживання, він зателефонував дружині і вона одразу ж принесла всі документи. Але, не врахувавши вищевказані факти, наявність посвідчення водія і свідоцтва про реєстрацію автомобіля інспектор вже почав складати постанову з причин нібито керування транспортним засобом без посвідчення водія та реєстраційного посвідчення за що ч. 1 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність, у зв'язку із чим було складено постанову та накладено адміністративний штраф в розмірі 425 гривень.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 338120 від 13.12.2017 року підлягає скасуванню.

Вказує, що в порушення Інструкції «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» інспектор поліції не роз'яснив йому права і обов'язки визначені ст. 63 Конституції України, 307, 308, 268, 287-289 КУпАП. Крім того, відмовив у розгляді його клопотання щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з його необхідністю скористуватися юридичною допомогою, інспектором не надано можливість позивачу користуватись допомогою адвоката та не повідомлено про причини (підстави) неможливості залучення адвоката.

Вказує, що відповідачем фактично не зафіксовано порушення ним правил дорожнього руху, яке б доводило його вину, також при розгляді справи не були досліджені інші докази по справі.

Вважає, що будь-яких з вище наведених доказів його вини відповідачем не надано.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,яке зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 338120 від 13.12.2017 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач поліцейський СРПП №2 Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3, до судового засідання не з*явися, також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішені справи поклався на розсуд суду. п

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Вивчивши позов , дослідивши та оцінивши наявні докази у справі в їх сукупності, суд вважає адміністративний позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 338120 від 13.12.2017 року, складеної поліцейським СРПП №2 Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3, що 13.12.2017 року о 00.45 год. на автодорозі Вінниця Гнівань 11км, ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем ОСОБА_4, державний номерний знак НОМЕР_1, без посвідчення водія та реєстраційного посвідчення, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Даною постановою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Також в даній постанові наявна відмітка позивача, що він з постановою не згоден (а.с.16).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб*єкта владних повноважень обов*язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов*язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідач будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, визнав позов частково.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем ОСОБА_5 дорожнього руху тощо.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм ч.1 ст.126 КУпАП.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимогам КАС , факт порушення позивачем адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, в судове засідання відповідач не з'явився, надав письмову заяву, в якій при вирішенні даної справи поклався на розсуд суду. Інших доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду не надав.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є не доведеним.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, як протиправна, а дії поліцейського неправомірними.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, зазначений в ч. 1 ст.126 КУпАП, у звязку з чим, суд вважає за необхідне провадження в справі відносно останнього закрити.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов -задовольнити.

Визнати дії поліцейського СРПП №2 Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 щодо накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу у дохід держави в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимісерії БР № 338120 від 13.12.2017 року неправомірними.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимісерії БР № 338120 від 13.12.2017 року відносно ОСОБА_2.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з отримання тексту рішення.

У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: