Справа № 823/1388/18
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року справа № 823/1388/18

15 год. 30 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мельникової О.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача - Луговського О.С. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Черкаської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення і зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду за надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 (далі - позивач) до Черкаської міської ради (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 23.11.2017 №2-2698 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_3 (існуюче домоволодіння)» в частині відмови з підстав: передбачення на земельній ділянці земельних насаджень загального користування; віднесення земельної ділянки до ПЗФ (природно-заповідного фонду), в якій не передбачено будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- зобов'язати відповідача розглянути на черговому пленарному засіданні заяву позивача від 18.12.2017 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 в строки, порядку та у спосіб, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України.

Позов мотивовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку на АДРЕСА_1 з огляду на те, що земельна ділянка віднесена до земель природно-заповідного фонду, в якій не передбачено будівництво.

Позивач зазначає, що метою отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою та подальше отримання земельної ділянки у власність є обслуговування вже існуючих будівель, а не здійснення нового будівництва, оскільки позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1. У зв'язку з цим, просила задовольнити позов.

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 відповідно до плану зонування території м. Черкаси віднесена до земель природно-заповідного фонду, на яких не передбачено будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

У судових засіданнях представники сторін підтримали правові позиції у спорі.

Заслухавши пояснення учасників справи, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

На підставі свідоцтва про право власності від 07.07.2015 №40185918 позивач є власником житлового будинку з прибудовами, загальною площею 45,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

04.09.2017 позивач звернулася через центр надання адміністративних послуг до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_3

Рішенням Черкаської міської ради від 23.11.2017 №2-2698 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,1000 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Підставою відмови зазначено, що згідно з висновком управління планування та архітектури департаменту архітектури та містобудування від 13.07.2017 №39732-в на земельну ділянку по АДРЕСА_1 наявні містобудівні обмеження щодо землекористування, а саме: земельна ділянка потрапляє в заповідну територію «Черкаські берегові схили», та пов'язані з реалізацією містобудівної документації.

Відповідно до генерального плану міста, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 29.12.2011 №3-505 на вищевказаній земельній ділянці передбачені зелені насадження загального користування.

Згідно з планом зонування території м. Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 04.12.2014 №2-513, земельна ділянка віднесена до земель природно-заповідного фонду, в якій не передбачено будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи в контексті позовних вимог, суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до пункту 34 частини 1статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що для передачі земельної ділянки у власність, зацікавлена особа звертається до відповідного органу із заявою для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 Земельного кодексу України органи приймають одне з відповідних рішень.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає чіткий перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

З огляду на це, суд вважає, що у разі звернення особи із заявою в порядку ст. 118 Земельного кодексу України до міської ради про виділення земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту земельної документації, заява має бути розглянута міською радою виключно на пленарному засіданні та, за результатами розгляду заяви, має бути прийнято відповідне рішення. При цьому, рішення про відмову у задоволенні клопотання згідно наданими громадянами документами повинно бути мотивоване, із зазначенням підстав для такої відмови.

Зі змісту оскаржуваного рішення Черкаської міської ради вбачається, що відмовляючи в наданні дозволу, відповідач в якості підстави зазначає, що згідно з висновком управління планування та архітектури департаменту архітектури та містобудування від 13.07.2017 №39732-в на земельну ділянку по АДРЕСА_1 наявні містобудівні обмеження щодо землекористування, а саме: земельна ділянка потрапляє в заповідну територію «Черкаські берегові схили», та пов'язані з реалізацією містобудівної документації. Відповідно до генерального плану міста, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 29.12.2011 №3-505 на вищевказаній земельній ділянці передбачені зелені насадження загального користування. Згідно з планом зонування території м. Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 04.12.2014 №2-513, земельна ділянка віднесена до земель природно-заповідного фонду, в якій не передбачено будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У свою чергу, вичерпний перелік підстав для відмови в наданні відповідного дозволу встановлено в частині сьомій ст. 118 ЗК України.

Проте, рішення не містить посилання на жодну з встановлених законодавством підстав для відмови.

Окрім того, відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований.

За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість (правовий висновок Верхового Суду України у справі за № 6-253цс16).

Крім того, статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями статті 1 Закону України від 17 лютого 2011 року №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - ЗУ №3038-VI) визначено, що генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Згідно з частиною другою статті 17 ЗУ №3038-VI генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських, приватних інтересів.

Частиною першою та дев'ятою статті 17 ЗУ №3038-VI встановлено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п'ять років. Такі зміни вносяться органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту.

Згідно з частинами 1, 2, 8 ст. 18 ЗУ №3038-VI план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

На підставі ч.2 ст. 24 ЗУ №3038-VI зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій. Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

На підставі ч.1 ст.16 ЗУ №3038-VI містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.

Суд врахував, що згідно з довідкою міськрайонного управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі від 05.04.2011 №3662/01-09 вищевказана земельна ділянка відноситься до земель одно- та двоповерхової забудови.

При цьому, під час складання Плану зонування території міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 04.12.2014 №2-513, та віднесення земельної ділянки по АДРЕСА_1 до природно-заповідного фонду не було враховано наявність на ній житлового будинку, що належить на праві приватної власності позивачу.

Керуючись статтями 8 і 19 Конституції України та ст.6 КАС України суд при розгляді цієї справи, виходить з принципів верховенства права й законності, відповідно до яких органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 у справі №1-12/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Відповідачем згідно зі ст. 77 КАС України не доведено, що оспорюване рішення про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки прийнято з підстав, передбачених ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України.

За таких обставин рішення відповідача від 23.11.2017 №2-2698 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_3 (існуюче домоволодіння)» підлягає скасуванню.

Згідно з абз.2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У зв'язку з цим, з урахуванням абз.2 ч.4 ст.245 КАС України та ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» суд вирішив зобов'язати Черкаську міську раду розглянути на черговому пленарному засіданні заяву ОСОБА_3 від 18.12.2017 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 в строки, порядку та у спосіб, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому суд дійшов висновку стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської міської ради на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання позову в сумі 1409,60 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Черкаської міської ради від 23.11.2017 №2-2698 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_3 (існуюче домоволодіння)".

Зобов'язати Черкаську міську раду розглянути на черговому пленарному засіданні заяви ОСОБА_3 від 04.09.2017 щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 в строки, порядку та у спосіб, передбачені ст.118 Земельного кодексу України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської міської ради () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір за подання позову в сумі 1409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев'ять гривень 60 коп.).

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Рідзель

Рішення складене у повному обсязі 15.06.2018.