Справа № 496/4019/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 496/4019/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Трушина О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Кравченко К.В. , Вербицька Н. В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 02 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3, Біляїївського ВП ГУНП в Одеській області про визнання протиправними дії інспектора Біляївського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та доопрацювання протоколу про адміністративне правопорушення, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

07 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії інспектора Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 щодо складання 24.11.2016 року протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 156335 відносно нього, ОСОБА_2, та доопрацювання вказаного протоколу в період після 24.03.2017 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що 04.10.2016 року о 15.30 год. в с. Усатове Біляївського району Одеської області по вул. Івана Франка, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «NISSAN TIDA», р/н ВН під керуванням водія ОСОБА_4, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. На місце ДТП прибув інспектор Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3, який оглянув місце дорожньо-транспортної пригоди, відібрав пояснення учасників вказаної дорожньо-транспортної пригоди і склав схему. Лише 24.11.2016 року ним був складений відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, тобто більш ніж 1,5 місяці після дорожньо-транспортної пригоди. Протокол був складений відносно позивача у його відсутності та без повідомлення належним чином про його складання. Відповідно йому не було розяснено його права, не вручена під розписку копія протоколу, крім того позивач не підписав і не міг підписати вказаний протокол, оскільки він був складений у його відсутності. У звязку з викладеним він звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 02 квітня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3, Біляївського ВП ГУНП в Одеській області про визнання протиправними дій інспектора Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 щодо складання 24 листопада 2016 року протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 156335 відносно ОСОБА_2 та доопрацювання після 24 березня 2017 року протоколу про адміністративне правопорушення від 24 листопада 2016 року залишено без розгляду.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на вказане судове рішення. Апелянт просить скасувати вищевказане судове рішення, справу направити до суду першої інстанції для розгляду справи по суті спору.

Згідно до вимог ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

04.10.2016 року о 15:30 годині в с. Усатове Біляївського району Одеської області по вулиці І.Франка,1 сталась дорожньо транспортна пригода за участю автомобілю FIAT DUKATO, р/н ВН1393 ЕН під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілю NISSAN TIDA, р/н ВН6784СН, під керуванням водія ОСОБА_4

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №156335 про адміністративне правопорушення вчиненого водієм ОСОБА_2 дорожньо-транспортна пригода сталася 04.10.2016 року, проте вказаний протокол був складений лише 24.11.2016 року.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 09.12.2016 року адміністративнй матеріал відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України повернуто до Біляївського ВП ГУНП в Одеській області на доопрацювання, у звязку з тим, що в протоколі відсутній підпис ОСОБА_2, а також відомості про його відмову від підпису в протоколі.

06.03.2017 року Біляївським ВП ГУНП в Одеській області після доопрацювання адміністративні матеріали відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України скеровані на адресу суду, але постановою Біляївського районного суду Одеської області від 07.03.2017 року зазначені адміністративні матеріали знову були повернуті на доопрацювання, у звязку з наявністю в протоколі тих самих недоліків.

11.04.2017 року Біляївський ВП ГУНП в Одеській області надіслав після доопрацювання на адресу суду вказані адміністративні матеріали.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 24.04.2017 року громадянина ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, справу відносно ОСОБА_2 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП закрито, у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

09 жовтня 2017 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду у справі № 815/5199/17 адміністративний позов ОСОБА_2 до Інспектора Біляївського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про визнання протиправними дії щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення повернуто позивачеві, судом розяснено, що з вказаним позовом він може звернутися до місцевого загального суду як адміністративного.

07.11.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов ОСОБА_2 суд враховував ту обставину, що позивачем був пропущений строк звернення до суду з вищезазначеним позовом, клопотання про його поновлення до суду не надходило.

ОСОБА_5 ПРАВА

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу положень статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Тобто, законодавцем чітко визначений порядок дій судової інстанції в ході зверненні особою до суду поза межами встановленими для подання позовної заяви та не заявлення при цьому клопотання про їх поновлення.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач, обґрунтовуючи відсутність факту пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою зазначив, що дізнався про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення 18 вересня 2017 року, тобто після подання до Біляївського районного суду Одеської області заяви про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення №496/4252/16 і ознайомленням з матеріалами справи.

За перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції зважаючи на відсутність відповідного клопотання щодо поновлення пропущеного строку від позивача, дійшов висновку, що останнім пропущено строк звернення до суду з даною позовною заявою без поважних причин.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду через відсутність клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, не врахував ч. 1 ст. 123 КАСУ.

Тобто, в даному випадку, суд першої інстанції повинен був залишити позовну заяву без руху та надати позивачу час для подання вказаного клопотання та зазначення інших підстав для поновлення строку і лише у разі не виконання вказаного, залишити позовну заяву без розгляду. На разі ж, суд першої інстанції, допустив порушення законодавчо встановленого обов'язку щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, не в повному обсязі дослідивши питання про можливість поновлення пропущеного позивачем процесуального строку.

Відповідно до ст. 6 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ст. 5 КАС України).

Окрім того, колегія суддів апеляційного суду, в ході розгляду даної справи, зважає на положення Конвенції про захист прав людини і основних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.97 №475/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення». У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

За змістом рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, підсумовуючи встановлені обставини справи, в розрізі здійсненого аналізу норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вбачає всі підстави для скасування ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 02 квітня 2018 року і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 02 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3, Біляїївського ВП ГУНП в Одеській області про визнання протиправними дії інспектора Біляївського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та доопрацювання протоколу про адміністративне правопорушення скасувати.

Справу направити до Біляївського районного суду Одеської області для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7