Справа № 682/1319/18
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 682/1319/18
УХВАЛА

іменем України

12 червня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К.

за участі:секретаря судового засідання Свинобой О.В. представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача Сіліщевої О.І.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Славутської міської ради , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача комунальне підприємство "Славутське житлово-комунальне об'єднання" про визнання протиправним рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Славутської міської ради, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 02.02.2018 № 20-26/2018 "Про затвердження переліку кімнат у гуртожитку територіальної громади міста Славути, що не підлягають приватизації".

Обґрунтовуючи вимоги, позивач, зазначає, що спірне рішення порушує його право на приватизацію кімнати АДРЕСА_1, передбаченого статтею 345 Цивільного кодексу України.

Ухвалою від 08.05.2018 Славутський міськрайонний суд Хмельницької області адміністративний позов ОСОБА_3 до Славутської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 02.02.2018 № 20-26/2018 "Про затвердження переліку кімнат у гуртожитку територіальної громади міста Славути, що не підлягають приватизації" передав на розгляд за підсудністю Хмельницькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою від 17.05.2018 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача комунальне підприємство "Славутське житлово-комунальне об'єднання". Призначив судове засідання на 12.06.2018 о 10:00 год. в приміщенні Хмельницького окружного адміністративного суду за адресою м. Хмельницький, вул. Козацька, 42, про що повідомити сторони.

У поданому відзиві відповідач зазначив, що рішенням від 19.04.2018 № 123 "Про житлові питання" виконавчий комітет Славутської міської ради видав ОСОБА_4 ордер від 02.05.2018 № 37 та надав житлову площу 6,0 кв.м в кімнаті АДРЕСА_1. Станом на момент звернення позивача до суду у вищезазначеній кімнаті крім позивача проживав ОСОБА_4. Тому, у разі скасування спірного рішення будуть порушені права ОСОБА_4, в зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши учасників справи, дослідивши докази, суд встановив таке.

ОСОБА_3 зареєстрований в кімнаті АДРЕСА_1 на підставі ордеру від 04.05.2011 № 30, виданого виконавчим комітетом Славутської міської ради.

Рішенням від 02.02.2018 № 20-26/2018 "Про затвердження переліку кімнат у гуртожитку територіальної громади міста Славути, що не підлягають приватизації" Славутська міська рада затвердила перелік кімнат у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1, які надаються громадянам для проживання на умовах надання ліжко-місця без права приватизації даних кімнат, до якого включена кімната АДРЕСА_1.

Позивач, вважаючи порушеним його житлові права, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує зазначене нижче.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктами 2, 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена.

Згідно зі статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у справі № 1512/2-а-151/11, яка у відповідності до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для врахування при визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач.

Суд встановив, що предметом позовних вимог позивача є рішення Славутської міської ради від 02.02.2018 № 20-26/2018 "Про затвердження переліку кімнат у гуртожитку територіальної громади міста Славути, що не підлягають приватизації", яким затверджено перелік кімнат у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1, які надаються громадянам для проживання на умовах надання ліжко-місця без права приватизації даних кімнат.

Отже, предметом спору, з приводу якого позивач звернувся до суду, є безоплатна передача житлової кімнати у власність позивача. Цей спір виник у зв'язку з реалізацією позивачем житлових прав, складовою яких є право на приватизацію займаної кімнати в гуртожитку, в яких орган місцевого самоврядування діє не як суб'єкт владних повноважень в публічно-правовій та адміністративній сфері, а як розпорядник комунального або державного майна.

Оскаржуване рішення не є рішенням суб'єкта владних повноважень у публічно-правовій сфері, адміністративним актом, оскільки прийняте не у сфері публічно-правовій, а у сфері цивільних відносин.

Враховуючи викладене, зазначений спір не належить до юрисдикції адміністративного суду і повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, а також захисту права власника майна.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 16 Цивільного кодекасу України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, спір, з приводу якого позивач звернувся до суду, не містить ознак публічно-правового спору і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має бути розглянутий за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За змістом статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи вищевикладене, провадженням у цій справі необхідно закрити. Роз'яснити позивачу, що її розгляд віднесений до юрисдикції місцевого загального суду.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Славутської міської ради про визнання протиправним рішення № 20-26/2018 від 02.02.2018 "Про затвердження переліку кімнат у гуртожитку територіальної громади міста Славути, що не підлягають приватизації" закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 14 червня 2018 року

Головуючий суддя О.К. Ковальчук