Справа № 161/3935/18
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/3935/18
Провадження № 2-а/161/246/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП у Волинській області Переходька Андрія Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом на обґрунтування вказавши, що 03.03.2018 року інспектором роти № 3 батальйону УПП у Волинській області Переходьком А.В. відносно нього було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 239530, згідно якої він керуючи автомобілем «Мерседес Бенц F200» н.з. НОМЕР_1, виконуючи поворот ліворуч з пр. Молоді на пр. Соборності в м. Луцьку, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає вказану постанову неправомірною, оскільки під час винесення постанови відповідачем не були дотримані вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП, а саме: вимоги щодо своєчасного, всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи та дотримання процесуального порядку її розгляду. Так, у відповідача відсутні жодні докази того, що ним порушено ПДР України, не з'ясовані та недоведені обставини, які б свідчили про наявність в його діях ознак адміністративного правопорушення. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 239350 від 03.03.2018 року.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, суду пояснив, що 03.03.2018 року приблизно о 23.00 на пр. Соборності в м. Луцьку він був зупинений співробітниками поліції УПП у Волинській області. У якості причини зупинки інспектор Переходько А.В. вказав, що начебто він (позивач) здійснюючи поворот з пр. Молоді на пр. Соборності не включив світловий покажчик повороту. З вказаним порушенням він був не згідний, докази вчинення ним вказаного правопорушення працівниками поліції йому надані не були. Дійсно, на вимогу поліцейських пред'явити документи на автомобіль та страховий поліс, а в подальшому і документ, що посвідчує його особу, він відмовився, оскільки вважає, що інспектор Переходько А.В. не мав законних підстав для його зупинки. В подальшому він (позивач) був доставлений до відділу поліції, де відносно нього було складено протокол за ст. 185 КУпАП. На теперішній час судом винесено постанову про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що 03.03.2018 року екіпажем «Цунамі 1-105-106» в складі інспекторів патрульної поліції Переходька А.В. та Лащ С.Л. здійснювалося патрулювання м. Луцька. О 23.05 було виявлено факт вчинення водієм автомобіля «Мерседес Бенц F200» н.з. НОМЕР_1 адмінстративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: здійснюючи поворот з пр. Молоді на пр. Соборності в м. Луцьку водій вказаного автомобіля не включив лівий світловий покажчик повороту, що є порушенням п. 9.2б ПДР України. Водієм вказаного автомобіля виявився позивач. В подальшому позивач не виконав законну вимогу поліцейського щодо пред'явлення документів, передбачених п. 2.4а ПДР України, не реагував на законну вимогу поліцейського щодо пред'явлення документа, що посвідчує його особу, внаслідок чого був затриманий працівниками поліції, доставлений до підрозділу поліції, де відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП. Вважає, що інспектором поліції Переходьком А.В. були дотримані вимоги чинного законодавства при винесені оскаржуваної позивачем постанови.

Просить у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові та інші докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 03.03.2018 року інспектором роти № 3 батальйону УПП у Волинській області Переходьком А.В. відносно позивача ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 239350 9(а.с. 3).

З вказаної постанови слідує, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Мерседес Бенц F200» н.з. НОМЕР_1, виконуючи поворот ліворуч з пр. Молоді на пр. Соборності в м. Луцьку, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до п. 9.2 б ПДР України - водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку…

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено випадки, коли поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною першою ст. 78 КАС України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників, їх представників.

З пояснень представника відповідача - Управління патрульної поліції у Волинській області слідує, що підставою зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 стало не включення попереджувального сигналу при зміні напрям руху, а саме наявність порушень приписів пункту 9.2б Правил дорожнього руху України.

З дослідженого в судовому засіданні електронного доказу - відеозапису з нагрудного реєстратора інспектора поліції Переходька А.В. вбачається, що при зупинці транспортного засобу під керуванням позивача інспектор поліції повідомив позивачу причину зупинки, а саме порушення ним п. 9.2б ПДР України.

Таким чином суд вважає, що у інспектора поліції Переходька А.В. були передбачені законом підстави здійснити зупинку транспортного засобу під керуванням позивача.

Статтею 9 КпАП України передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

З рапорту інспектора поліції СРПП № 1 Любешівського ВП Камінь-Каширського ВПГУНП сержанта поліції Лящ С.Л., вбачається, що 03.03.2018 року, перебуваючи у екіпажі спільно з лейтенантом поліції Переходько А.В. близько 23.05 на пр. Молоді помітили автомобіль «Мерседес Бенц F200» н.з. НОМЕР_1 який рухався по проспекту Молоді на проспект Соборності та не увімкнув покажчик повороту. Ними було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб, що було зроблено на проспекту Соборності, 6. В подальшому коли він разом з лейтенантом поліції Переходько А.В. підійшли до автомобіля та назвали причину зупинки, водій, який знаходився за кермом даного транспортного засобу з причиною зупинки був не згідний та відмовився надавати будь-які документи, що засвідчують його особу, а також право керування даним транспортним засобом. Даний громадянин вчинив злісну непокору, відмовився пройти до службового автомобіля, а також чинив фізичний супротив. Дану особу було затримано та доставлено до Луцького ВП для встановлення особи, а також складенні матеріалів. (а.с. 36).

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність обставин, викладених інспектором поліції Лащ С.Л. у вищевказаному рапорті у суду немає. Доказів іншого позивачем та його представником суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що наданий відповідачем відеозапис, здійснений за допомогою камери нагрудного реєстратора відповідача, та рапорт інспектора поліції Лащ С.Л. є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, у розумінні положень КАС України та КУпАП України.

Таким чином, факт порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: «порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку» суд вважає встановленим в судовому засіданні.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, складена інспектором поліції Переходьком А.В., який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП та Закону України «Про національну поліцію» має право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення, зокрема вчинення правопорушень за ч.2 ст.122 КпАП України.

Судом також встановлено, що поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція) затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853.

Згідно з п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, частина друга і третя статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведені правові норми, суд вважає, що відповідачем правомірно було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу.

Ст.280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З переглянутого судом відеозапису з нагрудного реєстратора поліцейського Переходька А.В. вбачається, що при розгляді справи по адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у приміщенні підрозділу поліції останнім були роз»яснено позивачу його процесуальні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також перелічено докази, які свідчать про вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адмінстративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова містить основні обов'язкові елементи, наявність яких свідчить про повноту і об'єктивність з'ясування всіх обставин справи відповідачем.

Враховуючи наведене, суд вважає, що інспектор № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Переходько А.В. при винесенні постанови серії АР № 239350 від 03.03.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне залишити постанову від 03 березня 2018 року серії АР № 239350 про накладення адміністративного стягнення про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього ружу, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 без змін, а позов ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 77, 79, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП у Волинській області Переходька Андрія Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 19 червня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська