Справа № 335/3582/17(2-а/335/171/2017)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2018 рокусправа № 335/3582/17(2-а/335/171/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Мельник В.В.

судді: Чепурнов Д.В. Сафронова С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Запорізької обласної організації партії «Партія Справедливість»
на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2018 року (головуючий суддя Шалагінова Анастасія Володимирівна) в адміністративній справі
за позовом Запорізької обласної організації партії «Партія Справедливість»
до треті особи про Запорізької міської ради 1 Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради 2 Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_1 3 Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області визнання незаконною технічної документації, визнання незаконним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

Запорізька обласна організація партії «Партія Справедливість» (далі по тексту Позивач) звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради (далі по тексту Відповідач), в якому просила:

визнати незаконною Технічну документацію з нормативно грошової оцінки земель міста Запоріжжя;

визнати незаконним та скасувати рішення Запорізької міської ради № 7 від 30.06.2015 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Запоріжжя»;

зобов'язання Відповідача провести нормативну грошову оцінку земель міста Запоріжжя із врахуванням приписів чинного законодавства та врахуванням всієї території м. Запоріжжя, а саме:

житлових будинків та обєктів інженерної інфраструктури 18 Хортицького мкрн. м. Запоріжжя, що мають юридичні адреси по вулицям Дорошенко і Рубана (парна сторона);

будівель та обєктів інженерної інфраструктури Дніпровського району м. Запоріжжя, що мають юридичні адреси по вулиці Зачиняєва (будинки з 115 по 125);

будівель та обєктів інженерної інфраструктури Бородинського мкрн. м. Запоріжжя, що мають юридичні адреси по вулицям Маршала Чуйкова (вул. проф. Толока), Товариська (парна сторона), Медична (непарна сторона), Дніпровські пороги.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2018 року відкрито провадження по справі № 335/3582/17.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначав, що у Українського державного науково-дослідного інституту проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_1 була відсутня ліцензія на проведення земле оціночних робіт, що також встановлено постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2015 у справі № 522/7868/13. Оскільки експертиза Технічної документації здійснена 29.05.2014, а рішення № 7 прийнято 30.06.2015, з урахуванням відсутності напису на висновку про усунення (врахування) зауважень та позитивної оцінки технічної документації, та за відсутності ліцензії, Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_1 не мав повноважень на усунення недоліків технічної документації і на її виготовлення. Відповідно до пп. 3.5.7 Методики, цей напис повинен містити дату його вчинення, відомості про особу, яка його вчинила та її повноваження, гербову печатку. Отже, за відсутності позитивного висновку державної експертизи використання Технічної документації є незаконним, а тому Відповідач не мав правових підстав для затвердження цієї Технічної документації. Крім того, в Технічній документації не взято до розрахунку житлові будинки та об'єкти інженерної інфраструктури 18 Хортицького мкрн. м. Запоріжжя, що мають юридичні адреси по вулицям Дорошенка і Рубана (парна сторона), будівлі та об'єкти інженерної інфраструктури Дніпровського району м. Запоріжжя, що мають юридичні адреси по вулиці Зачиняєва (будинки з 115 по 125); будівлі та об'єкти інженерної інфраструктури Бородинського мкрн. м. Запоріжжя, що мають юридичні адреси по вулицям Маршала Чуйкова (вул. проф. Толока), Товариська (парна сторона), Медична (непарна сторона), Дніпровські пороги. Різниця між офіційно затвердженою та фактичною територією міста Запоріжжя становить 1 473,5677 га. При цьому, Відповідачем був взятий до розрахунку податок на землю в максимальному коефіцієнті, що дозволений законом, без будь-якого обґрунтування цього.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2017 визнано поважними причини пропуску Позивачем строку звернення до суду із даним позовом та поновлено цей строк.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2018 року у справі № 335/3582/17 у задоволенні адміністративного позову Запорізької обласної організації партії «Партія Справедливість» відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення № 7 не застосовано до Позивача, при цьому Позивач також не є суб'єктом правовідносин, у яких вказаний нормативно-правовий акт може бути застосовано. Крім того, ні статутом партії, ні вимогами КАС України та інших нормативно-правових актів не передбачено право Позивача звертатися до суду з позовом в інтересах інших юридичних осіб, не надається таке право і на підставі звернень членів партії, оскільки останні вправі самостійно звернутися до суду, зокрема від імені підприємств, які є суб'єктами відповідних правовідносин. Стосовно оскарження Технічної документації з нормативно грошової оцінки земель міста Запоріжжя зазначено, що остання сама по собі не вливає на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків будь-яких осіб, адже юридичні наслідки має саме рішення Відповідача № 7 для певного кола осіб, щодо яких цей нормативно-правовий акт органу місцевого самоврядування.

Позивач Запорізька обласна організація партії «Партія Справедливість», не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2018 року у справі № 335/3582/17 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо відсутності у Позивача права на звернення до суду із даним позовом, адже п. 2.1 та п.п. 2.3.2 розділу 2 Статусу Позивача передбачається його право представляти інтереси та захищати права членів партії, при цьому із письмовими заявами, що містяться в матеріалах справи до Позивача звернулись саме члени партії. Вказане узгоджується і з рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 року у справі № 7-рп/2009. При цьому зауважено, що у разі якщо суд першої інстанції вважав, що у Позивача відсутнє право на звернення до суду, останній повинен був повернути Позивачу позовну заяву, або ж закрити провадження у справі під час судового розгляду. Наголошено на тому, що оскаржуване рішення № 7 порушує майнові інтереси членів партії Позивача та територіальної громади м. Запоріжжя. Зазначено, що Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_1 не мав ліцензії на проведення землеоціночих робіт, що встановленим відповідним судовим рішенням, а відтак і не мало повноважень на усунення недоліків технічної документації і на її виготовлення. Крім того, в Технічній документації не взято до розрахунку житлові будинки та об'єкти інженерної інфраструктури 18 Хортицького мкрн. м. Запоріжжя, що мають юридичні адреси по вулицям Дорошенка і Рубана (парна сторона), будівлі та об'єкти інженерної інфраструктури Дніпровського району м. Запоріжжя, що мають юридичні адреси по вулиці Зачиняєва (будинки з 115 по 125); будівлі та об'єкти інженерної інфраструктури Бородинського мкрн. м. Запоріжжя, що мають юридичні адреси по вулицям Маршала Чуйкова (вул. проф. Толока), Товариська (парна сторона), Медична (непарна сторона), Дніпровські пороги. Різниця між офіційно затвердженою та фактичною територією міста Запоріжжя становить 1 473,5677 га. Зазначені порушення технічної документації призвели до помилкового розрахунку базової вартості одного квадратного метра земель м. Запоріжжя.

Відповідач Запорізька міська рада, подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила останню залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Зазначено, що за приписами ст. 264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є субєктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. При цьому Позивач не є ані землевласником, ані землекористувачем, ані орендарем земельних ділянок, та не навів жодних пояснень стосовно того, в чому полягає його порушене право, а відтак відсутність порушення прав та охоронюваних законом інтересів Позивача є підставою для відмови у позові.

Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, свого представника для участі у її розгляді не направив.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника Українського державного науково-дослідного інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_1 у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України.

Представник Позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2018 року у справі № 335/3582/17 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники Відповідача та Третіх осіб - Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, кожен окремо, у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити останню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши учасників судового процесу, кожного окремо, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, на підставі договору № 591-07-2013 від 09.09.2013 про закупівлю послуг за державні кошти, укладеного Управлінням з питань земельних відносин Запорізької міської ради та Діпромістом, вказаним Управлінням було замовлено послуги з виконання нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя (код за ДК 016:2010 74.90.2 Послуги професійні, технічні та комерційні, інші, н.в.і.у.) (а.с. 55-58).

На виконання умов вказаного договору Діпромісто було складено Технічну документацію з нормативно грошової оцінки земель міста, що підтверджується пояснювальною запискою Діпромісто (а.с. 24-54).

На замовлення Діпромісто було проведено державну експертизу Технічної документації, за наслідками якої складено висновок Державного агентства земельних ресурсів України від 29.05.2014 № 575-14, затвердженим Першим заступником Голови ОСОБА_2 (а.с. 59-60). Згідно з п. 11 висновку, Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам та повертається на доопрацювання. Також на висновку міститься штамп із написом «Зауваження враховані» та печатка «Для довідок», з підписом без зазначення прізвища та посади особи.

30.06.2015 Запорізькою міською радою прийнято рішення № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», згідно із яким було затверджено вищезазначену Технічну документацію, схему основних агровиробничих груп грунтів згідно з матеріалами Технічної документації, затверджено базову вартість одного квадратного метра земель міста Запоріжжя станом на 01.01.2013, економіко-планувальне зонування території міста Запоріжжя, значення коефіцієнтів місце розташування км2, значення коефіцієнтів впливу локальних факторів Км3, введено в дію нормативну грошову оцінку земель міста з 01.01.2016 (а.с. 66-72, 108).

Визнання протиправними та скасування Технічної документації з нормативно грошової оцінки земель міста Запоріжжя та рішення Запорізької міської ради № 7 від 30.06.2015 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Запоріжжя», а також зобов'язання Відповідача провести нормативну грошову оцінку земель міста Запоріжжя із врахуванням приписів чинного законодавства та врахуванням всієї території м. Запоріжжя і було предметом судового розгляду.

Надаючи правову оцінку діям та рішенням субєкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суд.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналогічні правові норми містили і ч. 1 ст. 2, п. 8 ч. 1 ст. 4, ч.1 ст. 6 КАС України в редакції до 15.12.2017 року.

Відтак, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеною права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Однак, порушення вимог Закону діями суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № К/9901/1141/18.

Отже, згідно наведеного, право Позивача на звернення до адміністративного суду з позовом виникає лише у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення Відповідачем прав, свобод чи інтересів Позивача має довести належними та допустимими доказами саме Позивач.

Водночас, аналіз матеріалів справи свідчить про те, що Позивач не надав суду доказів того, що діями (бездіяльністю) та рішеннями Відповідача були порушені його права, свободи та інтереси в сфері публічно-правових відносин.

Більш того приписи ч. 2 ст. 264 КАС України визначають, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є субєктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Аналогічна правова норма містилась і у ч. 2 ст. 171 КАС України в редакції до 15.12.2017 року.

Таким чином, законодавцем чітко визначено, що правом оскарження нормативно-правового акту користуються лише ті особи, щодо яких останній застосовано або буде застосовано в майбутньому.

Так, п. 12 оскаржуваного рішення вирішено доручити Управлінню з питань внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради довести до відома землевласників, землекористувачів та орендарів про необхідність витягів з нормативної грошової оцінки земель для розрахунку розміру плати за землю шляхом опублікування у місцевих засобах масової інформації та розміщення на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради в звязку із затвердженням нової нормативно-грошової оцінки земель м. Запоріжжя.

Таким чином, спірним рішенням визначено, що останнє, в першу чергу, стосується землевласників, землекористувачів та орендарів, разом з тим, Позивачем обставин щодо перебування останнього в будь-якому із вказаних статусів наведено не було.

Стосовно посилань Позивача на те, що останній звернувся до суду з огляду на порушення прав членів його партії, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Статтею 21 Закону України «Про громадські об'єднання» визначені права громадських об'єднань, зокрема, право звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами.

Разом з тим, з наявного в матеріалах справи статуту Партії «Справедливість» не вбачається право Позивача на звернення до суду з відповідним позовами в інтересах членів своєї партії.

Так, відповідно до п. 2.1 та п.п. 2.3.2 вказаного Статуту, на які посилається Позивач у апеляційній скарзі, як на положення, які дають право звертатися до суду з адміністративним позовом, передбачено, що основною метою партії є сприяння побудові громадянського суспільства на принципах соціальної справедливості в інтересах кожного громадянина України та приведення до влади кращих представників українського народу, щирих патріотів держави.

Головними завданнями партії є, зокрема, участь в обговоренні та оприлюдненні обґрунтованої критичної оцінки дій і рішень органів влади (т.1 а.с.9 зворот).

Таким чином, наведені положення Статуту не свідчать про наявність у Позивача права, передбаченого статутними документами останнього, на виконання ст. 21 Закону України «Про громадські обєднання», на звернення до суду з позовами щодо захисту прав та інтересів членів своєї партії.

Відтак, ні приписами чинного законодавства, ні положеннями статуту Позивача останньому не надано права звертатися до суду із відповідними позовними вимогами, які стосуються правовідносин, стороною в яких Позивач не виступає.

Вказаний висновок суду повністю відповідає позиції Конституційного Суду України, висловленій у Рішенні від 28.11.2013 р. № 12-рп у справі за конституційним зверненням асоціації "Дім авторів музики в Україні" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" у взаємозв'язку з положеннями пункту "г" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права", у якому, зокрема, зазначено, що "громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб".

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, таке право на звернення не надається Позивачу і на підставі звернень членів партії, оскільки останні вправі самостійно звернутися до суду (в даному випадку, від імені підприємств, які є суб'єктами відповідних правовідносин).

Таким чином, Позивачем не було доведено факт застосування до нього оскаржуваного нормативно-правового акта, як і те, що він є суб'єктом відповідних правовідносин, на які поширюється дія цього акта, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання незаконним та скасування Рішення відповідача № 7.

Колегією суддів апеляційного суду не приймаються посилання Позивача на те, що суд першої інстанції у разі, якщо вважав, що Позивач не має права звернутися до суду з даним адміністративним позовом повинен був повернути позовну заяву чи закрити провадження, оскільки, як вже зазначалось, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється саме при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Також, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що сама по собі технічна документація не вливає на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків будь-яких осіб, а юридичні наслідки має саме рішення Відповідача № 7 для певного кола осіб, щодо яких цей нормативно-правовий акт органу місцевого самоврядування було застосовано, і які є суб'єктами правовідносин із застосування цього акта.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2018 року у справі № 335/3582/17 необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької обласної організації партії «Партія Справедливість» - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2018 року у справі № 335/3582/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 18 червня 2018 р.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова