Справа № 802/1089/18-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

05 червня 2018 р. Справа № 802/1089/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Перевертака В.В.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника третьої особи: ОСОБА_3,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження клопотання представника третьої особи про закриття провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення

в с т а н о в и в :

11 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення №142 від 20.07.2017 року 23 сесії 7-го скликання Калинівської міської ради, яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га по вул. Механізаторів для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_4

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подано клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 20.04.2018 року клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову задоволено, заборонено Калинівській міській раді Вінницької області виносити на сесію Калинівської міської ради для затвердження проект землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства за адресою вул. Механізаторів, 42, м. Калинівка, дозвіл на виготовлення якої був наданий Рішенням Калинівської міської ради 23 сесіїї 7 скликання № 142 від 20.07.2017 року.

Крім того, ухвалою суду від 20.04.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 22.05.2018 року.

Ухвалою суду від 22.05.2018 року, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче судове засідання відкладене на 05.06.2018 року.

05.06.2018 року на адресу суду надійшло клопотання (вх. №22830) від представника третьої особи про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримав заявлене клопотання. В обґрунтування якого зазначив, що в даних правовідносинах існує спір між позивачем та третьою особою щодо права власності на земельну ділянку, тобто в даній адміністративній справі спір носить ознаки цивільно-правового, оскільки у ОСОБА_4 ще раніше виникло право власності на земельну ділянку, яку бажає також отримати позивач.

Позивач та її представник заперечували щодо закриття провадження у справі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про дату, часі місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до пункту першого частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно зі статтею 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як убачається з матеріалів справи, позивач оскаржує рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 0,05 га по вул. Механізаторів 40А гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства. Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_1 зазначає, що має переважне право на отримання спірної земельної ділянки, оскільки вона перейшла до неї на підставі цивільно-правової угоди від ОСОБА_5, якому ця земельна ділянка перейшла в порядку спадкування від ОСОБА_6

Відповідно до архівного витягу з рішення № 352 від 19.02.1988 року виконавчого комітету Калинівської міської ради про закріплення земельної ділянки за ОСОБА_6 вирішено закріпити земельну ділянку за ОСОБА_6 площею 0,1166 га в постійне користування в м. Калинівка по вул. Механізаторів, 26. Рішенням Калинівської міської ради № 69 від 25.09.1990 року було надано нову юридичну адресу будинку ОСОБА_7, а саме з вул. Механізаторів 26 присвоєно вул. Механізаторів 42.

27.10.2006 року рішенням Калинівської міської ради 4 сесії 5 скликання «Про приватизацію земельних ділянок м. Калинівка» ОСОБА_4 було передано у власність земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства.

В подальшому рішенням Калинівської міської ради № 276 від 25.09.2013 року будинку ОСОБА_4 було присвоєно окрему юридичну адресу на його будинок: вул. Механізаторів 40 А. Тобто, відповідачем фактично вже була передана у власність земельна ділянка, на яку в подальшому ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації.

Враховуючи дані обставини, оскільки обґрунтування позову та заперечення на позов третьої особи полягають у приватному спорі фізичних осіб щодо права на земельну ділянку, в той час як будь-яких управлінських дій відповідача при прийнятті рішення позивачем не оскаржується, суд приходить до висновку, що в даному випадку є спір про право цивільне, хоча однією із сторін у ньому виступає особа публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами як цивільного, так і адміністративного права.

Отже у справі, яка розглядається, позивач звернувся до суду з позовом про захист свого приватного інтересу, порушеного, на його думку, Калинівською міської радою шляхом прийняття рішень щодо надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За правилами, визначеними пунктом першим частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Беручи до уваги наведене суд дійшов висновку, що зазначений спір не належить до юрисдикції адміністративного суду, і вважає обґрунтованим клопотання представника третьої особи про закриття провадження в цій справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Відповідно до частини першої статі 239 КАС України роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 238, 239, 295 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Клопотання представника третьої особи задовольнити.

Провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення закрити.

Роз'яснити позивачеві, що розгляд та вирішення цієї справи віднесено до суду цивільної юрисдикції в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 12.06.2018 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович