Справа № 2а-475/09/1370
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 2а-475/09/1370

18 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, за участю третіх осіб: Вищої ради правосуддя, Львівського апеляційного адміністративного суду про визнання незаконною (недійсною) та скасування постанови, поновлення на посаді судді та відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

16.01.2009 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Верховної Ради України в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову відповідача від 18.12.2008 №698-VI "Про звільнення судді", про звільнення позивача з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2009 відкрито провадження у справі, а ухвалою від 18.02.2009 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

29.05.2009 ухвалою суду першої інстанції до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача--Вищу раду юстиції.

Згідно ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2009, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2010, суд відмовив в задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

В подальшому, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2009 зупинено провадження у справі до закінчення строку тримання ОСОБА_1 під вартою, а ухвалою від 11.10.2013 провадження у справі поновлено.

24.10.2013 суд першої інстанції постановив ухвалу про передачу даної справи за підсудністю до Вищого адміністративного суду України.

Однак, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2014 вищевказане судове рішення скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою від 19.06.2014 задоволено заяви про самовідвід суддів Мартинюка В.Я. та Ланкевича А.З.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2014, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2015, справу передано за підсудністю на розгляд Чернігівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.02.2015 прийнято справу до свого провадження.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.07.2016 касаційну скаргу представника позивача задоволено частково, закрито касаційне провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2015.

Ухвалою від 22.08.2016 Чернігівський окружний адміністративний суд передав справу на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 27.09.2016 суддя Брильовський Р. М. прийняв справу до провадження та ухвалою від 25.10.2016 суд задовольнив заяву про самовідвід судді.

Ухвалою від 27.10.2016 суддя Сакалош В.М. прийняв справу до свого провадження.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2016 справу передано на розгляд до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2017 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1, скасовано ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2016, а справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою від 09.02.2017 суддя Львівського окружного адміністративного суду Сакалош В.М. прийняв справу до провадження для продовження розгляду та ухвалою від 01.03.2017 задоволено заяву позивача про відвід суддів Сакалоша В.М., Гавдика З.В., Кедик М.В.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду Кузана Р.І. від 10.03.2017 прийнято справу до провадження та ухвалою від 27.03.2017 задоволено заяву про самовідвід судді Кузана Р.І.

Ухвалою від 06.04.2017 суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулкевич І.З. прийняла справу до провадження та ухвалою від 24.04.2017 задоволено заяву про самовідвід судді Гулкевич І.З.

Ухвалою від 04.05.2017 суддя Львівського окружного адміністративного суду Грень Н.М. прийняла справу до провадження, а ухвалою від 03.07.2017 задоволено заяву про самовідвід судді Грень Н.М.

Ухвалою від 12.07.2017 суддя Львівського окружного адміністративного суду Хома О.П. прийняла справу до провадження, а ухвалою від 19.07.2017 задоволено заяву про самовідвід судді Хоми О.П.

Додатковою ухвалою від 28.07.2017 Львівський окружний адміністративний суд передав справу на розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суд від 21.09.2017 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1, скасовано ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28.07.2017, а справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою від 05.10.2017 суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулик А.Г. прийняв справу до провадження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Гулика А.Г. та суддів Кухар Н.А., Москаль Р.М.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 проведено заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Вищої ради юстиції її правонаступником Вищою радою правосуддя.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2017 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи на розгляд до Вищого адміністративного суду України.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів.

Зокрема, відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017) Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Вищої ради правосуддя.

Разом з тим, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду звертає увагу на те, що під час розгляду справи, позивачем 19.12.2017 року подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме позивач просив: визнати протиправною і скасувати постанову Верховної Ради України від 18.12.2008 №698-VI "Про звільнення судді", якою останнього звільнено з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду, у зв'язку з порушенням присяги; відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду в сумі 750000грн.; поновити позивача на посаді судді Львівського апеляційного адміністративного суду з дати незаконного звільнення та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати на надання правової допомоги.

Ухвалою колегії суддів Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2017 року прийнято до провадження заяву позивача про збільшення позовних вимог, розгляд яких на момент постановлення ухвали, вже відносився до компетенції Верховного Суду.

Відповідно до ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;

3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;

5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.

Тобто, за наслідками апеляційного розгляду справи, суд апеляційної інстанції в разі скасування рішення суду першої інстанції вправі, в тому числі, ухвалити нове рішення, таким чином в даному випадку, перебравши на себе повноваження Верховного Суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.02.2018 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Дане рішення було оскаржене відповідачем до Львівського апеляційного адміністративного суду.

29.03.2018 Львівським апеляційним адміністративним судом винесено ухвалу про передачу справи до Верховного Суду для визначення підсудності.

Вказана ухвала мотивована тим, що Львівський апеляційний адміністративний суд є третьою особою по справі № 2а-475/09/1370, що відповідно до ст.28 КАС України дає підстави для передачі справи до Верховного Суду для вирішення питання щодо підсудності.

Однак, в зв'язку з порушенням судом апеляційної інстанції частини 7 статті 29 КАС України, відповідно до якої передача справ за підсудністю у випадку, якщо однією із сторін у справі є суд, в якому розглядається справа, або суддя цього суду, здійснюється за розпорядженням голови суду, ухвалою Верховного Суду від 18.04.2018 року справу № 2а-475/09/1370 повернуто до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно розпорядження голови Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2 від 10.05.2018 № 7-р про передачу справи № 2а-475/09/1370 до Верховного Суду для визначення підсудності, ухвалою Верховного Суду від 21.05.2018 справу передано до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Таким чином, Верховний Суд при розгляді ухвали від 29.03.2018 та розпорядження Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2018, надав оцінку підсудності справи лише в частині вимог ст.28 КАС України.

Водночас, колегія суддів ставить під сумнів розгляд справи Вінницьким апеляційним адміністративним судом з врахуванням ч.4 ст.22 КАС України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що 16.01.2018 Вищою радою правосуддя надано по справі лист (арк.1 Т. 8), адресований Львівському апеляційному адміністративному суду де звернуто увагу суду на те, що 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", яким змінено порядок здійснення судочинства в адміністративних судах та повноваження адміністративних судів.

Відповідно до ч. 4 ст.22 КАС України, Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Згідно з ч.3 ст.23 КАС України, у випадках, визначених цим Кодексом, ОСОБА_3 Верховного Суду переглядає в апеляційному порядку як суд апеляційної інстанції судові рішення у справах, розглянутих Верховним Судом як судом першої інстанції.

Так, статтею 10 Загальної декларації прав людини 1948 року передбачено право на розгляд справи з додержанням усіх вимог справедливості незалежним і безстороннім судом.

Пункт 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року закріплює право на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення інституціональних вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції, у своїй практиці сформував так зване «право на суд», яке включає такий елемент, як «належний суд», тобто суд, який встановлений відповідно до закону і повинен задовольняти ряд вимог, передбачених в ч. 1 ст. 6 Конвенції і вироблених прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, а саме бути незалежним та безстороннім.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів з метою уникнення винесення рішення неналежним судом, вважає за необхідне звернутись до ОСОБА_3 Верховного Суду для вирішення питання щодо підсудності справи, чи перегляду справи ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду.

Керуючись ст.ст.22,23, 315 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Справу № 2а-475/09/1370 (№876/2282/18) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, за участю третіх осіб: Вищої ради правосуддя, Львівського апеляційного адміністративного суду про визнання незаконною (недійсною) та скасування постанови, поновлення на посаді судді та відшкодування шкоди передати до ОСОБА_3 Верховного Суду для визначення її підсудності, чи перегляду справи ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.325 КАС України.

Головуючий ОСОБА_4

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6