Справа № 462/7518/15-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

12 червня 2018 року

справа №462/7518/15-а

адміністративне провадження №К/9901/13915/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.,

суддів: Гончарової І.А., Олендера І .Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 30 березня 2016 року у складі судді Румілової Н.М. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року у складі колегії суддів Шинкар Т.І., Глушка І.В., Большакової О.О. у справі №462/7518/15-а за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач у справі) звернувся до суду з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби (далі - митний орган, відповідач у справі), в якому просив визнати протиправними дії заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби щодо винесення постанови від 16 жовтня 2015 року №1846/20917/15, якою його визнано винним у порушенні митних правил, передбачених частиною третьою статті 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на суму 8 500 грн, визнати протиправною та скасувати вказану постанову.

Позов мотивований тим, що оскільки, на його думку, передбачене частиною третью статті 470 Митного кодексу України правопорушення, не віднесене до триваючих, які передбачені у статті 467 цього кодексу, то накладення на нього адміністративного стягнення після спливу шестимісячного строку з для його вчинення є протиправним.

Постановою Залізничного районногосуду м.Львова від 30 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року, у позові відмовлено.

Суди попередніх їнстанцій, з посилання на лист Міндоходів України від 30 серпня 2013 року №16666/7/99-99-24-03-09-17, дійшли висновку про триваючий характер правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, і на цій підставі вважали, що відповідне адміністративне стягнення застосовується упродовж шести місяців з дня виявлення правопорушення.

У касаційній скарзі представник позивача, вказує, що обов'язок щодо зворотного вивезення транспортного засобу впродовж 10 діб темпорально обмежений, відтак передбачене частиною третьою статті 470 Митного кодексу України правопорушення не може вважатись триваючим. Крім того, воно не передбачене у статті 467 Митного кодексу України, яка містить вичерпний, на його думку, перелік триваючих правопорушень. Просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову.

У запереченні на касаційну скаргу відповідач доводить триваючий характер інкримінованого позивачу правопорушення та, як наслідок, правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності в межах шестимісячного з моменту виявлення правопорушення строку.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування в них норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент ухвалення судових рішень) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі.

Зазначеним вимогам закону судові рішення судів попередніх інстанцій відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили наступне.

2 листопада 2014 року позивач ввіз на територію України в митному режимі «транзит» через митний пост «Краковець» Львівської митниці транспортний засіб марки «PEUGEOT 406», державний номерний знак RJA46443, який зареєстрований на території Республіки Польща. Дана обставина не є спірною між сторонами.

21 серпня 2015 року державним інспектором ВМО №4 м/п «Грушів» Львівської митниці Солоп Є.Ю. складений протокол про порушення митних правил №1846/2091/7/15 про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за порушення частини третьої статті 470 Митного кодексу України.

Згідно даного протоколу 21 серпня 2015 року близько 16.00. громадянин України ОСОБА_1 на автомбілі «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак RJA68UK, слідував у поїздку приватного призначення з України в РП через МАПП «Грушів» Львівської митниці Державної фіскальної служби, по смузі руху «зелений коридор».

Шляхом здійснення оперативного запиту до єдиної автоматизованої інформаційної системи ЄАІС Держмитслужби України та за даними ПІК «Інспектор-2006» в процесі здійснення митних формальностей під час переміщення позивача через митний контроль, який в якості водія слідував в напрямку «виїзд з України» смугою руху «зелений коридор» транспортним засобом «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак RJA68UK, (країна реєстрації - Республіка Польща), встановлено, що позивач не доставив вказаний транспортний засіб до органу призначення у встановленні статтею 95 Митного кодексу України строки.

Згідно даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України зазначений вище транспортний засіб з митної території України станом на 21 серпня 2015 року громадянином ОСОБА_1 не вивозився та у іншій митний режим не поміщений. На момент перетину кордону відповідних документів, які б підтверджували факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, позивачем подано не було.

Таким чином, ОСОБА_1 не доставив транспортний засіб до митного органу призначення, перевищив встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, який перебуває під митним контролем, до митного органу призначення більш ніж на 10 діб.

16 жовтня 2015 року постановою про порушення митних правил № 1846/20917/15, винесеною заступником начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України Мірошниченком М.І., позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Відповідно до частини третьої статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян встановлений в розмірі 17 гривень.

Згідно зі статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб.

Відповідно до статті 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом частини першої статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз наведених положень законодавства свідчить про те, що порушення встановленого статтею 95 Митного кодексу України строку транзитного перевезення товарів (транспортних засобів) є адміністративним правопорушенням, об'єктом якого є встановлений митним законодавством порядок переміщення товарів (транспортних засобів) через митний кордон України, об'єктивна сторона - полягає у порушенні встановленого статтею 95 цього кодексу строку транзитного перевезення, суб'єктивна сторона може мати вираз як у формі умислу, так і необережності.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення, зокрема факт невивезення транспортногозасобу за межі території України протягом встановленого законодавством строку, сторонами не оспорюється. Спірним питанням у справі є правомірність накладення адміністративного стягнення з огляду на застосування строків його накладення.

За змістом частини першої статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Правова позиція представника позивача стосовно того, що у частині першій статті 467 Митного кодексу України наведено вичерпний перелік триваючих порушень митних правил, є безпідставною.

Так, з логічно-граматичного аналізу даної норми висновується, що перелік триваючих порушень, наведений у ній, є орієнтовним.

Крім того, щодо характеру триваючих порушень митних правил, колегія суддів зазначає таке.

Перевищення позивачем строку транзитного перевезення транспортного засобу особистого користування, що перебуває під митним конролем, виявлене відповідачем 21 серпня 2015 року під час проведення моніторингу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України та встановлення в ній відомостей про не вивезення за межі України транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак RJA68UK.

При цьому, станом на момент виявлення правопорушення, обов'язок позивача щодо вивезення транспортного засобу за межі території України протягом 10 діб, встановлений пунктом 1 частини першої статті 95 Митного кодексу України, виконаний не був, що також не спростовано самим позиваем.

Діяння (бездіяльність) позивача щодо невивезення транспортного засобу, що перебувє під митним контролем, за межі території України, характеризуються тривалим - впродовж тьох місяців (до моменту первинного виклику позивача для надання пояснень) - невиконанням встановленого Митного кодексу України обов'язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Посилання представника відповідача на те, що обов'язок щодо зворотного вивезення транспортного засобу впродовж 10 діб темпорально обмежений, є неприйнятними, оскільки встановлений законом обов'язок вважається виконаним саме з моменту його виконання (або є закінченим - з моменту притягнення до встановленої законом відповідальності), а не із закінченням граничних строків такого виконання.

За таких обставин, правильними є висновки судів апеляцйної і апеляцыйноъ інстанцій щодо визнання законною постанови про порушення митних правил як такої, що винесена впродовж шести місяців із дня виявлення порушення.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Залізничного районногосуду м.Львова від 30 березня 2016 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Р.Ф.Ханова

І.А.Гончарова

І.Я.Олендер