Справа № 456/3804/17
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/2259/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Богаченка С.І., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Стрийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про скасування розпорядження та зобовязання вчинити дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції ОСОБА_3,

час ухвалення рішення 11:25:16,

місце ухвалення рішення м. Стрий,

дата складання повного тексту рішення не вказано,

В С Т А Н О В И В:

05 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Стрийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, в якому просив скасувати розпорядження № 140966 про призначення і розрахунок пенсії позивача та зобовязати визначити відповідно до раніше діючого законодавства частину розміру пенсії за віком за період стажу набутого до 01 січня 2004 року, згідно поданої позивачем заяви.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, набутого до 01 січня 2004 року, що підтверджується даними паспорту і трудової книжки, звернувся до Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області із заявою від 19 травня 2016 року про призначення пенсії за віком, частину розміру якої за період страхового стажу, набутого до 01 січня 2004 року, просив визначити відповідно до раніше діючого законодавства. В грудні 2017 року його ознайомлено з «розпорядженням 140966 від 04 грудня 2017 року» (це дата роздрукування електронної форми розпорядження, тоді як дата його вчинення може бути іншою), яким пенсія розрахована в розмірі 1137,06 грн та призначена в розмірі мінімальної пенсії 1373,00 грн. Проте, призначення пенсії позивачу в розмірі мінімальної пенсії суперечить ч.1 і ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки в розрахунку зазначений його страховий стаж 25 років 6 місяців, що менше 35 років. Також, з наявного в розпорядженні розрахунку пенсії в розмірі 1137,06 грн слідує, що пенсія не була визначена за раніше діючим законодавством (зокрема, за ч.1 ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), тоді як заявою від 19 травня 2016 року позивач відповідно до ч.2 ст. 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» висловив бажання, щоб частина розміру пенсії за віком за період стажу, набутого до 01 січня 2004 року, була визначена відповідно до раніше діючого законодавства. Відтак, призначення і розрахунок пенсії за «розпорядженням 140966» вчинені з порушенням вище зазначених норм ч.2 ст.27, ч.1 і ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що всі дії уповноважених осіб Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, щодо розрахунку та перерахунку пенсії ОСОБА_2, з урахуванням його заяви від 19 травня 2016 року, вчинялись відповідно до вимог чинного законодавства та відображені в розпорядженні 140966.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив: скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування розпорядження № 140966 щодо призначення і розрахунку пенсії та прийняти нове, яким адміністративний позов в цій частині задовольнити; скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобовязання відповідача визначити відповідно до раніше діючого законодавства частину розміру пенсії за віком за період стажу набутого до 01 січня 2004 року, згідно поданої позивачем заяви та закрити провадження у справі в цій частині.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову не зазначивши мотивів і доказів додержання норм ч. 2 ст. 27, ч. 1 і ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ч. 1 ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», порядку та за рахунок яких коштів, визначених законодавством, Управління встановило доплату до пенсії при вчиненні розпорядження 140966 від 04 грудня 2017 року.

Відповідно до ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням відповідача замінив відповідача ОСОБА_4 обєднане управління Пенсійного фонду України Львівської області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що вимоги про призначення пенсії позивачу за двома складовими відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та згідно поданої ним заяви від 19 травня 2016 року вже були предметом судового розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Позивач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 3 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області із заявою від 19 травня 2016 року про призначення пенсії за віком, частину розміру якої за період страхового стажу, набутого до 01 січня 2004 року, просив визначити відповідно до раніше діючого законодавства.

Розпорядженням 140966 ОСОБА_2 призначено пенсію за віком в розмірі 1137,06 грн та доплату до пенсії в розмірі 235,94 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу , набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, шо діяли на день набрання чинності цим Законом.

Зазначена вище стаття Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає визначення розміру частини пенсії за віком за період страхового стажу до 01.01.2004 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а частина розміру пенсії за період страхового стажу після 01.01.2004 року відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються у розмірі 55 процентів заробітку, але не нижче мінімального розміру пенсії.

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох мінімальних пенсій за віком.

Згідно з п. п. «а» п.1 постанови КМУ від 15.04.2003 року №544» Про підвищення розмірів трудових пенсій» мінімальний розмір пенсії, передбачений для обчислення трудових пенсій за віком, до 50 гривень включно.

Аналізуючи постанову Кабінету Міністрів України та норму Закону №1788-ХІІ - максимальний розмір пенсії за віком за раніше діючим законодавством становить 150 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області із заявою від 19.05.2016 р., в якій виявив бажання, щоб частина розміру пенсії за віком за період стажу, набутого до 01.01.2004 р., була визначена відповідно до раніше діючого законодавства.

З матеріалів справи слідує, що усі розрахунки, проведені відповідачем на підставі заяви позивача, зафіксовані у розпорядженні №140966 від 29.07.2016 року «умовний розрахунок».

Пенсія розраховувалася відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за двома складовими.

Згідно з постановою КМУ від 11.03.2004 року №312 «Про додаткові заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян» при призначенні пенсій відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовуються мінімальний та максимальний розмір пенсій (з урахуванням цільової грошової допомоги), що встановлені постановою КМУ від 15.04.2003 року №544 «Про розмір підвищення трудових пенсій», збільшені на 12 відсотків.

Перша складова відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», друга складова - згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до розрахунку пенсії за першою складовою, розрахунок пенсії проводився у розмірі 55 % заробітку.

З врахуванням постанови КМУ, розмір пенсії позивача за першою складовою склав 168,00 грн. (150 * 12%+150=168 грн.). Розмір пенсії за другою складовою визначався з урахуванням наявного стажу та розміру прожиткового мінімуму. За двома складовими загальний розмір пенсії за віком склав 823,29 грн. (168,00+655.29=823.29).

З наведено вище розрахунку слідує, що якщо розраховувати пенсію ОСОБА_2 відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням постанови КМУ та відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», розмір пенсії позивача складатиме 823,29 грн.

В той же час, якщо розраховувати розмір пенсії згідно ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то такий визначається з урахуванням наявного стажу та розміру прожиткового мінімуму і становитиме 1330,29 грн.

Відтак, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи відповідача про те, що визначення розміру пенсії за ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зменшує розмір пенсії позивача, а саме з 1330,29 грн. на 823,29 грн.

В той же час під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що розмір пенсії ОСОБА_2 розраховано за документами, які були надані ним відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно долучених документів, а саме: копії трудової книжки, індивідуальних відомостей про застраховану особа, загальний стаж роботи ОСОБА_2 склав 25 років 6 місяців 14 днів.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи довідку про заробітну плату та індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2, а також страховий стаж 25 років 6 місяців та 14 днів розмір пенсії був визначений у розмірі 1130,29 грн.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.03.2017 року в справі №456/2347/16-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017 року, яка набрала законної сили у встановленому законом порядку, вже була надана оцінка правильності такого розрахунку пенсії ОСОБА_2, а відтак в силу частини 4 ст. 78 КАСУ обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Стосовно розпорядження №140966, яке є предметом розгляду у даній справі ,колегія суддів також вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - мінімальний розмір пенсії за віком, за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Частиною 3 ст. 28 вказаного Закону передбачено, що за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено ч.1 цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» до числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Таким чином, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 3 ст. 4 Закону України Про прожитковий мінімум встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

З 1 грудня 2017 року згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» - з 1 грудня 2017 року встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність у розмірі 1373,00 грн.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що оскільки розмір пенсії позивача ОСОБА_2 склав 1137,06 грн., що є меншим розміру прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, до пенсії було встановлено доплату у розмірі 235,94 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач правомірно призначив та виплачує позивачу мінімальний розмір пенсії у разі зміни прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність, який затверджується Законом України «Про Державний бюджет України».

Отже, виходячи зі змісту фактичних обставин справи та зумовленого ними оспореного правозастосування ,колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що дії Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо розрахунку та перерахунку пенсії ОСОБА_2, з урахуванням його заяви від 19.05.2016 р., вчинялись відповідно до вимог чинного законодавства та належним чином відображені в розпорядженні 140966.

Крім цього, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження з огляду на те, що і вимоги і підстави позовів, на які покликається позивач, у справах є різними.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що з долучених відповідачем до матеріалів справи копій документів вбачається, що 03.08.2016 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати його право на розрахунок частини пенсії за раніше діючим законодавством з урахуванням середнього заробітку 462,27 грн. (за повний 2003 рік); зобов'язати ОСОБА_4 об'єднане управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити новий розрахунок частини пенсії за раніше діючим законодавством з урахуванням середнього заробітку 462,27 грн. (за повний 2003 рік). Як на підставу позову позивач покликався на те, що при розрахунку пенсії Управління помилково вказало, про середню заробітну плату за повний 2015 р. і помилково використало середню заробітну плату за 2002 рік в розмірі 376,38 грн., тоді як слід було використати середню заробітну плату за 2003 рік в розмірі 462,27 грн. та вказати «за повний 2003 рік». Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.02.2017 р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2017 р. - в задоволенні позову відмовлено.

Разом з тим в позові, який є предметом розгляду даної справи позивач, окрім іншого, просить: зобов'язати ОСОБА_4 об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області за поданою ОСОБА_2 заявою від 19.05.2016 р. визначити відповідно до раніше діючого законодавства частину розміру пенсії за віком за період стажу, набутого до 01.01.2004 р. Як на підставу позову позивач покликався на те, що в розпорядженні №140966 зазначений його страховий стаж 25 років 6 місяців, що менше 35 років, а тому призначення пенсії ОСОБА_2 в розмірі мінімальної пенсії суперечить ч.1 і ч.3 ст.28 Закону №1058-ІV .

Стосовно доводів апелянта в частині недостовірності розпорядження 140966, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до норм Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера.

Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування пенсіонерів.

Документом, який підтверджує призначення особі пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом, що призначає пенсію, відповідно до Порядку обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень у Пенсійному фонді України та його органах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду від 25 березня 2004 року № 4-1, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 06 квітня 2004 року за № 427/9026 (зі змінами).

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії.

Не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням. Надані документи та заява зберігаються в пенсійній справі.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що номер розпорядження №140966 є номером пенсійної справи № 140966.

Таким чином, всі зміни, які відбуватимуться у пенсійному забезпеченні ОСОБА_2 відображатимуться під № 140966. Крім того, незважаючи на дати перерахунку, показники середньомісячного заробітку, стажу роботи, розрахунку пенсії - є ідентичними, оскільки розраховані на основі копії трудової книжки та індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2

Стосовно відмінностей у рядку «вид перерахунку», то в судовому засіданні встановлено, що такі полягають у специфіці програмного забезпечення, оскільки при формуванні розпорядження існують різні варіанти його перегляду. Це, зокрема, «зміна виду розрахунку» (заява від 19.05.2016 р.) (а.с.18); «зміна розміру надбавки» (а.с.29); «масовий перерахунок» (а.с.43).

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2018 року у справі № 456/3804/17 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повне судове рішення складено 14 червня 2018 року.