Справа № 808/3631/17
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2018 рокусправа № 808/3631/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Прокопчук Т.С.

судді: Шлай А.В. Круговий О.О.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року (головуючий суддя: Садовий І.В) по адміністративній справі № 808/3631/17

за адміністративним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Смарттек» до ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Смарттек» (далі ТОВ «Смарттек») 29.11.2017 року звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому просить визнати протиправними та скасувати винесені відповідачем 27.09.2017 року податкове повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 368 000 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 92 000 грн., податкове повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем в розмірі 331 200 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 165 600 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року позовні вимоги задоволено, оскаржувані податкові повідомлення рішення №, та № від 27.09.2017 року визнані протиправними та скасовані, стягнено на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 14 352 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС у Запорізькій області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційна скарга обґрунтована помилковістю зроблених судом першої інстанції висновків щодо реальності господарських відносин позивача з контрагентом ТОВ «Грант Капітал» та скасування винесених податковим органом податкових повідомлень - рішень №, № від 27.09.2017 року.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 29.06.2017 року по 07.07.2017 року ГУ ДФС у Запорізькій області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Смарттек» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток за 2016 рік при здійснені фінансово-господарських операцій з ТОВ «Грант Капітал» за період з 01.11.2016 року по 30.11.2016 року, за результатами якої складено акт №392/08-01-14-06/35580534 від 14.07.2017 року (а.с.19-44).

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи п. 44.1 cт. 44, п.п. 134.1.1. п. 134.1 cт. 134, п. 135.1 cт. 135 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2016 рік на суму 331 200 грн.; пп. 141.181 п.14.1 ст.14, п.п. «а» п.198.1, п.198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за листопад 2016 року на суму 368 000 грн.

Зазначені в акті висновки ґрунтуються на недоліках в оформленні документів з контрагентом ТОВ «Грант Капітал», які підтверджують транспортування товару, а також суперечливість наданої інформації про подальше використання придбаного товару в господарській діяльності позивача; відсутність сертифікатів відповідності товару, технічних паспортів, інших документів, що підтверджують відповідність (походження) придбаного товару; відсутність у контрагента позивача достатньої наявності трудових ресурсів (кількості працівників) необхідних для виконання таких постачань.

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДФС у Запорізькій області 27.09.2017 року винесені податкове повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 368 000 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 92 000 грн., та податкове повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем в розмірі 331 200 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 165 600 грн.

Не погодившись з такими податковими повідомленнями рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, рішенням Державної фіскальної служби України №1031/6/99-99-11-01-02-25 від 12.01.2018 року скарга позивача залишена без розгляду та повернута (а.с.45-51, 189-190), після чого позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Приписами пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.2., 198.3,198.6 ст.198, пп.134.1.1 п.134.1. ст.134, п.138.2,138.4 ст.138, пп.139.1.9 п.139 ст.139 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі ст. 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі ст.138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених ст.152 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу; та витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не включаються до складу витрат.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Із матеріалів справи вбачається, що 30.11.2016 року між ТОВ «Грант Капітал» (Постачальник) та ТОВ «Смарттек» (Покупець) укладено договір поставки металоконструкцій (а.с.52-56).

Господарські відносини між позивачем та контрагентом підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: податковими та видатковими накладними, рахунками, товаро транспортними накладними, платіжними дорученнями.

Наявним в матеріалах справи договором підряду №20/2016/2541 від 19.08.2016 року, укладеним з ПАТ «Запоріжсталь», та іншими первинними документами підтверджено використання ТОВ «Смарттек» придбаних у ТОВ «Грант Капітал» металоконструкцій у власній господарській діяльності, шляхом виконання на користь ПАТ «Запоріжсталь» будівничо-монтажних та пусконалагоджувальних робіт (а.с.85 -112).

Щодо посилань податкового органу на існуючу кредиторську заборгованість позивача перед ТОВ «Грант Капітал» в розмірі 910 823,10 грн., судом першої інстанції вірно зазначено, що в умовах економічного спаду заборгованість між підприємствами досить розповсюджене явище і свідчить лише про невиконання свого обов'язку стороною договору, відносно чого контрагентом ведеться претензійна робота, однак дані обставини ні яким чином не свідчать про недійсність договору або про факт відсутності фактичної поставки товару.

Також судом першої інстанції вірно зазначено про неправомірність висновків щодо нереальності даних господарських операцій виходячи з відсутності сертифікатів якості на товар та технічних паспортів, оскільки вони не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів, та не можуть впливати на податкові зобов'язання позивача як однієї із сторін договору.

В частині доводів щодо наявності описок в реквізитах товарно-транспортних накладних, а також відсутності зазначення у них певної інформації судом дійшов вірного висновку, що ці обставини не можуть свідчити про відсутність факту постачання товару на користь позивача, якщо з інших первинних документів вбачається фактичний рух активів або зміна у власному капіталі платника податків у зв'язку з даною операцією.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що 12.07.2017 року позивач звертався з листом до перевізника ПП «Сокіл» з проханням виправити помилки у товаро транспортних накладних, які перевізником виправлено (а.с.80-82).

Посилання податкового органу на відсутність у контрагента позивача ТОВ «Грант Капітал» майна, недостатньої чисельності трудових ресурсів, як на нереальність вчинених між ними господарських операцій, суд апеляційної інстанції також вважає безпідставними.

Чинне податкове законодавство України не ставить в залежність права сторони в договорі від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету, а платник податків не може нести відповідальність за дії контрагентів при відсутності вини, інакше порушуються основні конституційні засади: дотримання принципу справедливості як елемента верховенства права (ст. 8 Конституції України), індивідуалізації відповідальності (ст. 61 Конституції України), забезпечення доведеності вини (ст. 129 Конституції України).

Крім того податковим органом не надані докази наявності судових рішень, якими зазначений контрагент визнаний фіктивним, а його установчі документи - недійсними, на час дії угоди ТОВ «Грант Капітал» був зареєстрований в установленому порядку як платник податку на додану вартість, мав право виписувати та надавати податкові накладні, не був виключений із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Викладене свідчить про правомірність віднесення позивачем до складу валових витрат та податкового кредиту у 2016 році вартості поставленого товару по взаємовідносинам з ТОВ «Грант Капітал», що свідчить про неправомірність винесених ГУ ДФС у Запорізькій області податкових повідомлень рішень № та № від 27.09.2017 року та наявності підстав для їх скасування.

Доводами апеляційної скарни зазначені обставини не спростовано.

Оскільки судом першої інстанції винесено рішення з додержанням норм матеріального права, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року по адміністративній справі № 808/3631/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, протягом тридцяти днів з дня її складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 18 червня 2018 року.

Головуючий суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий