Справа № 326/1295/17(2-а/326/48/2017)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2018 року справа № 326/1295/17(2-а/326/48/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 12.03.2018 р. (суддя Стріжакова Т.В.) в справі № 326/1295/17 за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м. Маріуполі, Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду Запорізької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій, пов'язаних з притягненням до адміністративної відповідальності, що вчинені 22.07.2017 р. лейтенантом поліції Шишко М.В., скасування рішення (постанови) про накладення штрафу в розмірі 510 грн.

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 12.03.2018 р. до участі в справі в якості другого відповідач притягнуто Департамент патрульної поліції.

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 12.03.2018 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати судове рішення з підстав порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт вказує, що через порушення відповідачем порядку подання доказів, встановленого ч. 9 ст. 79 КАС України, наданий суду першої інстанції оптичний DVD-диск з відеозаписом обставин притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не може вважатися допустимим доказом скоєння позивачем правопорушення. Крім того, апелянт зазначає про відсутність в діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, оскільки за змістом відзиву на позов інспектором патрульної поліції не зафіксоване керування позивачем транспортним засобом, а поліцейський побачив автомобіль, який стояв.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв'язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

При цьому судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки розгляд справи призначено та здійснюється в порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що адвокатом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 направлений на адресу Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції адвокатський запит від 18.08.2017 р. про надання інформації, чи притягувався 22.07.2017 р. ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та чи складались відносно нього будь-які документи працівниками патрульної поліції в м. Маріуполі; при складанні таких документів просив надати їх копії, повідомити, хто вчиняв відповідні дії (заходи), чи здійснювалася відеозйомка; де вона зберігається, порядок її отримання.

На даний адвокатський запит Управлінням патрульної поліції у м. Маріуполі направлено лист від 28.08.2017 р., в якому повідомлено, що 22.07.2017 р. інспектором Управління патрульної поліції в м. Маріуполі лейтенантом поліції Шишко М.В. відносно ОСОБА_3 за порушення Правил дорожнього руху України складено адміністративний протокол серії БР №117344 за ч. 1 ст. 130 КУпАП по факту керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Під час зупинки вказаного транспортного засобу ОСОБА_3 порушено п. 15.9 «г» (зупинка транспортного засобу ближче 10 м від пішохідного переходу) та п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України (водій не мав права керування транспортним засобом), за що згідно з ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 126 КУпАП винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно зі ст. 221 КУпАП зібраний матеріал разом із відеозаписом з місця події за ч. 1 ст. 130 направлено до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області.

Також судом першої інстанції встановлено, що під час патрулювання 22.07.2017 р. інспектором роти Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції в Лівобережному районі м. Маріуполя на перехресті бульвару Морського та бульвару Меотіди (біля кафе «Чайка») близько 04 год. 40 хв. помічено транспортний засіб SKODA ОСТАVІА, номерний знак НОМЕР_1, який стояв безпосередньо на перехідному переході, чим порушив п. 15.9 г ПДР України.

Судом першої інстанції оглянуто відеозапис, внаслідок чого встановлено, що автомобіль SKODA ОСТАVІА, державний номерний знак НОМЕР_1, стояв безпосередньо на нерегульованому пішохідному переходу, що є порушенням п. 15.9 «г» ПДР України. Спочатку відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відразу за цим постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Суд зазначив, що позивач визнав, що в нього відсутнє посвідчення водія, погоджувався з передачею в управління автомобіля іншій особі.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що відносно позивача посадовою особою патрульної поліції винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 126 КУпАП (керуючись ст. 36 КУпАП) та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій інспектора патрульної поліції при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, доведеності вчинення позивачем адміністративного порушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, у зв'язку з чим відмовив у задоволенні позову.

Суд вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Також судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Так, судом першої інстанції прийнято до провадження та розглянута позовна заява із порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Позивач зареєстрований по АДРЕСА_1, що є непідконтрольною Україні територією. За змістом постанови АР № 855652 позивач проживає у АДРЕСА_2.

Адресою представника позивача адвоката ОСОБА_2 є АДРЕСА_3.

Місцезнаходженням відповідача також є м. Маріуполь Донецької області.

Зі змісту спірної постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності встановлено, що правопорушення, у вчиненні якого позивач визнаний винним, скоєно у м. Маріуполі Донецької області.

Проте з цим адміністративним позовом позивач звернувся до Приморського районного суду Запорізької області.

Статтею 25 КАС України встановлено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Позивачем не надано доказів, що він зареєстрований чи фактично проживає у Приморському районі Запорізької області, в тому числі як внутрішньо переміщена особа.

Тобто, позивач звернувся до Приморського районного суду Запорізької області із порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), проте суд першої інстанції не звернув на цю обставину уваги, розглянувши справу із порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до статті 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу. Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв'язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Оскільки відповідач, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції не заявив про непідсудність справи, справа не підлягає направленню на новий розгляду у зв'язку із порушенням правил територіальної юрисдикції.

Також суд вказує на те, що судом першої інстанції не досліджувалось рішення суб'єкта владних повноважень (постанова про притягнення до адміністративної відповідальності), яке оскаржується ОСОБА_3

Судом першої інстанції в порушення приписів ч. 4 ст. 9 КАС України, яка передбачає, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, не витребувано та досліджено постанову, що є спірної в цій справі.

У зв'язку з відсутністю рішення, яке оскаржується, судом в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, витребувано у відповідача постанову серії АР № 855642 від 22.07.2017 р.

Стосовно суті предмету доказування судом встановлено наступне.

Постановою серії АР № 855642, прийнятою 22.07.2017 р. поліцейським 1 батальйону 3 роти Управлення патрульної поліції в Донецькій області, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП), та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. За змістом постанови, ОСОБА_3 22.07.2017 р. о 04 годині 40 хвилин, керуючи транспортним засобом марки Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1, у м. Маріуполь, по б. Морському, порушив п. 15.9 «г» Правил дорожнього руху України, та не мав права керувати транспортним засобом, бо не мав посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

Тобто, позивач оскаржуваною постановою притягнутий до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, а не за правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП, як вказує відповідач та суд першої інстанції.

Дослідженням відеозапису подій 22.07.2017 р., наданого відповідачем, встановлено, що такий відеозапис не містить фіксації факту, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом, що саме він здійснив зупинку транспортного засобу на пішохідному переході. Так, відеозаписом доводиться тільки, що позивач знаходився поряд з автомобілем зі сторони водія. При цьому протягом усього часу складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, позивач заперечував, що він керував транспортним засобом. При цьому відеозапис не містить будь-яких відомостей про складання спірної постанови відносно позивача.

Пунктом «г» 15.9 Правил дорожнього руху зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно з п. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Не є спірним питанням, що автомобіль марки Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1, дійсно, був зупинений фактично на пішохідному переході, що зафіксоване на відеозапису. Також не є спірним питанням, що ОСОБА_3 не має права керувати транспортним засобом.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частиною 2 статті 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, полягає саме у керуванні особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

В порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, відповідачем не надано належних, достовірних та достатніх доказів правомірності свого рішення.

Відеозапис, наданий відповідачем, на обґрунтування правомірності свого рішення, не може вважатися належним, достовірним та достатнім доказом у розумінні ст. ст. 73, 75-76 КАС України, оскільки не містить відомостей, які б підтвердили факт керування позивачем транспортним засобом.

З урахуванням відсутності належних, достовірних та достатніх доказів вчинення позивачем порушення п. 15.9 «г» та п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, суд вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а також ч. 1 ст. 122 КУпАП (за що позивача не притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою), у зв'язку з чим скасовує рішення суду першої інстанції.

Недоведеність відповідачем правомірності свого рішення, ненадання належних, достатніх та достовірних доказів обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності є підставою для висновку про протиправність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як встановлено ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

В розглядуваному випадку у зв'язку з недоведеністю вчинення позивачем адміністративного правопорушення постанова підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій відповідача, оскільки позивачем не конкретизовано, які саме дії відповідача були протиправними.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставин, що мають значення для справи; не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи; судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 268-272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 12.03.2018 р. в справі № 326/1295/17 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 12.03.2018 р. в справі № 326/1295/17 за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м. Маріуполі, Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування рішення скасувати.

Ухвалити в справі № 326/1295/17 нове судове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м. Маріуполі, Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування рішення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АР № 855642 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3.

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій, пов'язаних з притягненням до адміністративної відповідальності, що вчинені 22.07.2017 р. лейтенантом поліції Шишко М.В., відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 14.06.2018 р. та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 14.06.2018 р.

Суддя-доповідач: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко