Справа № 820/4362/18
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №820/4362/18
ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

12 червня 2018 р. м . Харків

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мар'єнко Л.М., розглянувши адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Віта Юст" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області про визнання незаконними та скасування рішень і наказу, зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась Товариство з обмеженою відповідальністю "Віта Юст" з адміністративним позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області , в якому просить суд:

- визнати рішення засідання конкурсної комісії стосовно формування списку учасників конкурсу на право оренди державного майна - кім. №№ 10,11,12,13.14.15 на 1 -ому поверсі 2-поверхової будівлі майстерні, інв. № 89000, реєстровий № 33689922.37.ААААЕЖ239, літ. А-2, загальною площею 693,20 кв.м. та 1- поверхова будівля складу, інв. №91000, реєстровий № 33689922.37.ААААЕЖ247, літ. К-1, загальною площею 48,50 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Переможців, 6а, що перебувають на балансі філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс», що зафіксовані у Протоколах №2 від 21 травня 2018 року та № 2 від 21 травня 2018 року такими, що прийнято з порушенням норм законодавства, а отже, таким, що підлягають скасуванню, та скасувати зазначені рішення;

- скасувати наказ про затвердження списку учасників конкурсу на право оренди державного майна, затверджений рішенням засідання конкурсної комісії, що виданий на підставі Протоколів №2 від 21 травня 2018 року та №2 від 21 травня 2018 року, а отже, також є незаконним;

- визнати ТОВ «ВІТА ЮСТ» потенційним орендарем та таким, що має право бути учасником конкурсу на право оренди державного майна - кім. №№ 10,11,12,13,14.15 на 1-ому поверсі 2-поверхової будівлі майстерні, інв. № 89000, реєстровий № 33689922.37.ААААЕЖ239, літ. А-2, загальною площею 693,20 кв.м. та 1- поверхова будівля складу, інв. №91000, реєстровий № 33689922.37.ААААЕЖ247, літ. К-1, загальною площею 48,50 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Переможців, що перебуває на балансі філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс»;

- провести аукціон на право оренди державного майна - кім. №№ 10,11,12,13,14,15 на 1-ому поверсі 2-поверхової будівлі майстерні, інв. № 89000, реєстровий № 33689922.37.ААААЕЖ239, літ. А-2, загальною площею 693,20 кв.м. та 1- поверхова будівля складу, інв. №91000, реєстровий № 33689922.37.ААААЕЖ247, літ. К-1, загальною площею 48,50 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Переможців, що перебуває на балансі філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» між потенційними орендарями відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 КАС України, зокрема, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що завданням адміністративного судочинства є розгляд і вирішення спорів про поновлення порушених суб’єктивних прав громадян і організацій у сфері публічно - правових відносин.

Положеннями ст. 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв’язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов’язує надавати такі послуги виключно суб’єкта владних повноважень, і спір виник у зв’язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб’єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв’язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб’єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, справою адміністративної юрисдикції є спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб’єктами стосовно їхніх прав та обов’язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб’єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб’єктів, а ці суб’єкти відповідно зобов’язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб’єкту. У випадку якщо суб’єкт владних повноважень у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб’єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно не може вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду"”, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень", згідно п.7 ч. 1 ст. 4 КАС України, означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За змістом ч.1 ст.13 Конституції України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією..

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про фонд державного майна України» Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Фонд державного майна України здійснює свої повноваження безпосередньо і через регіональні відділення в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі та представництва у районах та містах, створених Фондом державного майна України, у разі необхідності. Представництва підпорядковуються регіональним відділенням. (ч.1 ст.6 Закону України «Про фонд державного майна України»).

Організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності врегульовані Законом України «Про оренду державного та комунального майна», в редакції, , що діяла на час спірних правовідносин.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначає, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності Державну політику у сфері оренди здійснюють: КМУ, а також ФДМ, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Згідно абз. 2 ч.1 ст.5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцями є ФДМ, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, к структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам.

У відповідності до вимог ч.6 ст.9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», порядок проведення конкурсу визначається: Кабінетом Міністрів України - для об'єктів, що перебувають у державній власності; органами, визначеними Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим; органами місцевого самоврядування - для об'єктів, що перебувають у комунальній власності.

Згідно п. 3 Порядку проведення конкурсу на право оренди державного майна, який затверджено Кабінетом Міністрів України від 31.08.2011 № 906, конкурс проводить конкурсна комісія, що утворюється орендодавцем.

З аналізу наведених положень випливає, що при здійсненні повноважень орендодавця (власника) при реалізації державної політику у сфері оренди державного майна ФДМ, його регіональні відділення та представництва є не суб'єктами владних повноважень у тому значенні цього терміна, в якому його вжито у п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС, а рівноправними суб'єктами майнових відносин, дії яких спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися цим майном відповідно до закону.

Предметом спору по даній справі є визнання рішення засідання конкурсної комісії стосовно формування списку учасників конкурсу на право оренди державного майна; скасування наказу про затвердження списку учасників конкурсу на право оренди державного майна, затверджений рішенням засідання конкурсної комісії; визнання ТОВ «ВІТА ЮСТ» потенційним орендарем та таким, що має право бути учасником конкурсу на право оренди державного майна; проведення аукціону на право оренди державного майна.

З огляду на зміст заявлених позовних вимог, позовні вимоги випливають із відносин, що мають приватноправовий характер, отже, відповідач у спірних правовідносинах виступає як суб'єкт права власності, а не як суб'єкт владних повноважень. Прийняття зазначеним органом (утвореною ним Комісією) рішення, формування списків учасників конкурсу, проведення конкурсу є етапами реалізації волі власника на укладення Договору, не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв’язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності.

Відтак, суд загальної юрисдикції, вирішуючи господарський спір (виходячи із можливого суб'єктного складу сторін спору) про відновлення прав позивача (наприклад - оскарження наказу про затвердження списку учасників конкурсу на право оренди державного майна та визнання рішення засідання конкурсної комісії стосовно формування списку учасників конкурсу на право оренди державного майна), вправі надати оцінку законності формування списків учасників конкурсу тощо, якщо їх складання сприяло порушенню його прав.

Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 21 лютого 2011 року №21-3а11.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 170 КАС України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається. У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Керуючись ст. ст. 9,170, 242, 243,248, 295 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віта Юст" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області про визнання незаконними та скасування рішень і наказу, зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу, що розгляд та вирішення таких справ віднесено до юрисдикції відповідного місцевого загального суду, в порядку господарського судочинства.

Роз’яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 109 КАС України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мар'єнко Л.М.