Справа № 826/12452/17
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

29.09.2017 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, яким просив: визнати протиправною бездіяльність та скасувати рішення (наказ) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" про визнання нікчемним правочинів (транзакцій) повернення коштів за договором банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування" строкового вкладу (депозиту)" № 980-085-000000401 від 17.03.2016р. номер рахунку № НОМЕР_2 в сумі 150 000, 0 грн. на ім'я ОСОБА_2, зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача ОСОБА_2, як вкладника ПАТ "Банк Михайлівський", який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" № 980-085-000000401 від 17.03.2016р. номер рахунку № НОМЕР_2 в сумі 150 000, 00 грн. на ім'я ОСОБА_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних, відкликання ліцензії та початку процедури його ліквідації, Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волковим О.Ю. позивача безпідставно не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 р. позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність та скасувати рішення (наказ) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" про визнання нікчемним правочинів (транзакцій) повернення коштів за договором банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" № 980-085-000000401 від 17.03.2016р. номер рахунку № НОМЕР_2 в сумі 122 596,05 грн. на ім'я ОСОБА_2, зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача ОСОБА_2, як вкладника ПАТ "Банк Михайлівський", який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" № 980-085-000000401 від 17.03.2016р. номер рахунку № НОМЕР_2 в сумі 122 596,05 грн. на ім'я ОСОБА_2. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявність правових підстав щодо не включення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому така бездіяльність Уповноваженої особи суперечить приписами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є протиправною.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 р., як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач діяв в межах та у спосіб визначений законом. З огляду на те, що сума коштів в загальному розмірі 122 596,05 грн., отримана позивачем на умовах договору - є сумою повернення позики, тому, позивач в розумінні Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не набув статусу вкладника, а тому гарантії, встановлені цим Законом на нього не поширюються.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу відповідача не подано.

11 червня 2018 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" через канцелярію суду подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі 804/15159/15.

Сторони в судове засідання не з'явилися про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні без фіксації судового процесу у порядку ч.4 ст.229 КАС України.

Розглянувши доводи клопотання про зупинення провадження, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2018 року по справі № 820/11591/15 вже вирішено питання щодо предметної юрисдикції спорів фізичних осіб стосовно формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" укладений Договір №980-085-000000401 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 17.03.2016 р., відповідно до умов якого на ім'я позивача відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2. (а.с. 28)

Крім того, між ОСОБА_2 та ТОВ «Кредитно-інвестиційнвий Центр» укладено договір від 12.04.2016 №980-085-000219925 на підставі якого позивач передала ТОВ «Кредитно-інвестиційнвий Центр» у власність грошові кошти в сумі 110 000,00 грн. строком не більше 182 дні, а ТОВ ««Кредитно-інвестиційнвий Центр»» в свою чергу, зобов'язане було повернути кошти та виплатити проценти в розмірі та строки визначені у договорі у безготівковій формі на рахунок позивача в ПАТ «Банк Михайлівський».

19.05.2016р. між позивачм та ПАТ "Банк Михайлівський" укладено Додаткову угоду до договору № 980-085-000219925 від 12.04.2016р. за умовами якого п.п. 1 п. 1.2 р. 1 "Предмет договору" викладено в іншій редакції та зазначено, що сума коштів по договору складає 122 000,0 грн. (а.с. 19)

Відповідно до вищезазначеного договору, позивач перерахував грошові кошти в сумі 122 000, 00 грн. зі свого поточного рахунка на поточний рахунок ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський», що підтверджується платіжним дорученням від 19.05.2016р. № 4252620 на суму 2 500,0 грн., платіжним дорученням від 16.05.2016р. № 2920602 на суму 9 500,0 грн., квитанцією від 12.04.2016р. № QS059901 на суму 110 000,0 грн. (а.с. 20-21)

19.05.2016р. було здійснено повернення коштів відповідно до вищезазначеного договору включаючи відсотки за користування грошима на поточний рахунок позивача.

Повернення коштів у сумі 119 500, 00 грн., 2500, 00 грн. та процентів у сумі 596, 05 грн. відображено у виписках по особовим рахункам позивача.

19.05.2016р. ПАТ "Банк Михайлівський" уклав із ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" Договір відступлення права вимоги № 2. Згідно з Договором відступлення №2 ТОВ "КІЦ" зобов'язалось відступити Банку права вимоги, належні ТОВ "КІЦ", за кредитними договорами з усіма додатковими угодами до них, укладеними ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" та юридичними особами. Банк в свою чергу, зобов'язався оплатити права вимоги.(а.с.61)

19.05.2016 на поточний рахунок позивача №НОМЕР_2 у ПАТ «Банк Михайлівський» надійшли кошти від ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" у сумі 55 000,00 грн. з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором №980-006-000225295 від 21.04.2016» та на рахунок позивача №НОМЕР_4 у ПАТ «Банк Михайлівський» надійшли кошти від ТОВ «Інвестиційно - розрахунковий Центр» у сумі 892,00 грн. з призначенням платежу «оплата процентів по договору №980-006-000225295 від 21.04.2016».

Проте, вищезазначені перекази коштів (транзакції), здійснені ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" відповідно до наказу тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» від 01.06.2016 № 42/1 визнано нікчемними правочинами на підставі п. 7-9 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI) (далі по тексту Закон №4452-VI) встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати цим Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між цим Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно ч. 2 ст.1 Закону №4452-VI метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Пунктом 17 ч.1 ст.2 Закону №4452-VI встановлено поняття Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Пунктами 3 та 4 вказаної частини визначені поняття: вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до ч. 1 ст.26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений ст.27 Закону №4452-VI.

Згідно частин 1, 2, 3 ст. 34 Закону №4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України". Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Статтею 37 Закону №4452-VI визначені повноваження уповноваженої особи Фонду, яка діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.

Порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду визначається Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду №14 від 09.08.2012, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860, (надалі - Положення №14).

Стаття 36 Закону №4452-VI визначає наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Статтею 37 Закону №4452-VI передбачені повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, згідно п.4 та п.6 ч.2 ст.37 Закону №4452-VI, уповноважена особа Фонду має право, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Стаття 38 Закону №4452-VI встановлює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Частиною 1 цієї статті уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку.

Згідно частини 2 цієї ж статті протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до частини 4 ст.38 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

За наявності підстав, з якими законодавець пов'язує нікчемність правочину (ч. 3 ст. 78 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ч. 3 п. 1. 20 Глави III Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку), кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке (які) він отримав від такого банку.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення від 23.05.2016 № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавча дирекція цього Фонду прийняла рішення від 12.07.2016 №1213 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно та делегування повноважень ліквідатора банку Ірклієнку Юрію Петровичу.

З 15.07.2016 розпочато виплати гарантованої суми вкладникам, проте позивача не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду №1702 від 01.09.2016 призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича з 05.09.2016.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду №265 від 24.01.2017 делеговано повноваження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкову Олександру Юрійовичу з 25.01.2017.

Позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» із заявою про включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантованої суми вкладу за договором про відкриття Банківського поточного рахунку №НОМЕР_2.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» позивачу повідомлено листом від 20.09.2017р. № ЗГЗ/5129, що в ході перевірки була встановлена нікчемність правочину (транзакції) з перерахування коштів на поточний рахунок №НОМЕР_2 ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1), відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський".

Відповідач вказав, що вказані правочини є нікчемними на підставі пунктів 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З огляду на вищевказане, позивач (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, загальна сума перерахування 122 596,05 грн.) ввійшов до переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснені перерахування коштів з поточного рахунку №НОМЕР_3 ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр".

Тобто, переведені кошти були прийняті банком, що також підтверджено виписками по особовим рахункам ОСОБА_2 з 19.05.2016 по 31.10.2016, що знаходяться в матеріалах справи, вказані дії вчинялися платником ТОВ «ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" з виконання договору №980-085-000219925 від 12.04.2016, який на той момент діяв та не був розірваний у судовому порядку з підстав його неналежного виконання стороною.

Вказані обставини апелянтом не заперечувались і не спростовані.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо нікчемності правочину із зарахування коштів 19.05.2016 на поточний рахунок позивача №НОМЕР_2 у ПАТ «Банк Михайлівський» з поточного рахунку №НОМЕР_3 ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" у ПАТ «Банк Михайлівський», як такого, що мав на меті штучне створення умов для отримання коштів від Фонду гарантування вкладів, оскільки на час надходження коштів на рахунок позивача його сторони не знали та не могли знати про прийняття у майбутньому рішення про ліквідацію банку та введення тимчасової адміністрації.

Згідно з частиною першою статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Колегія суддів встановила, що в матеріалах справи відсутні і відповідачем не надавались суду доказів того, що саме цей правочин є нікчемним у розумінні вимог цивільного законодавства України.

Разом з тим, із вищезазначеного слідує, що Уповноважена особа Фонду наділена розпорядними повноваженнями реагування за наслідками перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.01.2017 № К/800/26158/16 по справі №826/8273/16.

Також, договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а отже, операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали діючому законодавству України.

Також, 19.11.2016 набрали чинності положення пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України № 4452-VI, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15.11.2016 № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Колегія судів також зазначає, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме, що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником. В свою чергу, сам факт знаходження на рахунку позивача грошових коштів відповідачем не заперечується.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 12.01.2016 № К/800/46158/15 по справі №826/12161/15.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивач є тією особою, яка набула право на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому позивач протиправно не була включена до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, оскільки в матеріалах справи у наявності належні та допустимі докази щодо підтвердження надходження коштів на рахунок позивача в установі банку.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п'ятої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для її скасування.

Повний текст постанови виготовлено 15.06.2018.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 р. - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель