Справа № 201/3734/18
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/3734/18
Провадження №2-а/201/137/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Ткача Дмитра Анатолійовича про скасування постанов серії АА №285792 та АА №285791 від 24.03.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 06.04.2018р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Ткача Д.А. про визнання дій інспектора УПП у м. Дніпрі незаконними та про скасування постанов АА №285792 від 24.03.2018р. та АА №285791 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173 та ст. 183 КУпАП (а.с. № 2-5).

В обґрунтування позову зазначив, що 24.03.2018р. інспектором винесено оскаржувані постанови, згідно із якими 24.03.2018р. о 00 год. 50 хв., позивач знаходився за адресою м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 134 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а сама, нестійка хода, нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота, чим порушив громадську мораль, крім того, цього ж дня о 01 год 05 хв. знаходячись у стані алкогольного сп'яніння здійсним виклик на спецлінію 102 з приводу тілесних ушкоджень, при перевірці інформація не підтвердилась. Спірними постановами позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді попередження за ч. 1 ст. 173 КУпАП та штрафу в розмірі 85 грн. за ст. 183 КУпАП.

Позивач не погоджується з даними постановами, вважає, що вони винесені із порушенням вимог ст. 254 КУпАП, інспектором не з'ясовано належним чином всі обставини у справі. Зазначає, що в нього дійсно виник конфлікт з особами у кафе. Тому просив позов задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2018р. суддею визначено суддю Ткаченко Н.В., яка ухвалою від 13.04.2017р. залишила позовну заяву без руху для усунення недоліків (а.с. № 8) та ухвалою від 10.05.2018р. відкрила провадження у справі у зв'язку з усуненням недоліків (а.с. № 18).

Представник департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі - Марченко А.О. (діє за довіреністю від 04.01.2018р.- а.с. № 28) 31.05.2018р. надіслав суду письмові заперечення на позов (а.с. № 29-31), в яких зазначив, що 24.03.2018р. о 00 год. 50 хв., позивач знаходився за адресою м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 134 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а сама, нестійка хода, нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота, чим порушив громадську мораль. Крім того, цього ж дня о 01 год 05 хв. знаходячись у стані алкогольного сп'яніння здійснив виклик на спецлінію 102 з приводу тілесних ушкоджень, при перевірці інформація не підтвердилась. Надав диск з відеофіксацією з нагрудної камери інспектора.

Вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Позивачу було роз'яснено положення ст.ст. 307, 308 КУпАП, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст.ст. 287 - 289 КУпАП.

Враховуючи викладене, просив відмовити у позові.

З огляду на положення ч. 3 ст. 46 КАС України суддею не знайдено підстав для задоволення клопотання представника департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі - Марченко А.О. від 31.05.2018р. про залучення Управління поліції у м. Дніпрі в якості співвідповідача по цій справі (а.с. № 27).

Також відсутні підстави для задоволення клопотання представника департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі - Марченко А.О. від 31.05.2018р. про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду з підстав не сплати судового збору, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI «Про судовий збір» та згідно приписам Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015р. № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI «Про судовий збір», а вимоги про визнання дій інспектора неправомірними є похідними та взаємопов'язаними з вимогами про скасування постанов.

Крім того, відсутні підстави для задоволення клопотання представника департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі - Марченко А.О. від 31.05.2018р. про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду з підстав пропуску строку для подачі позовної заяви, оскільки позивачу поновлено вказаний строк у зв'язку із поважністю причини його пропуску, про що зазначено в ухвалі судді Ткаченко Н.В. про прийняття позовної заяви до розгляду і відкриття провадження від 10.05.2018р.

Також, відсутні підстави для задоволення клопотання представника департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі - Марченко А.О. від 31.05.2018р. про роз'єднання позовних вимог в окремі провадження, оскільки вказана вимога не ґрунтується на вимогах КАС України, а спірні правовідносини дійсно витікають з однієї події, пов'язані між собою та є правом позивача обирати на власний розсуд кількість вимог та їх взаємозв'язок.

Тому, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 257 КАС України спрощене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Категорія адміністративного позову ОСОБА_1 підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п. 20, ч.1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, ст. 286 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В обґрунтування звернення з позовом до адміністративного суду позивач посилався на норми Кодексу адміністративного судочинства України. За приписами ч. 1, 3, 4 ст. 3 КАС України Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно зі ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

При розгляді справи встановлено, що 24.03.2018р. о 00 год. 50 хв., позивач знаходився за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 134 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а сама, нестійка хода, нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота, чим порушив громадську мораль, крім того, цього ж дня о 01 год. 05 хв., знаходячись у стані алкогольного сп'яніння здійснив виклик на спецлінію 102 з приводу тілесних ушкоджень, при перевірці інформація не підтвердилась. Стосовно позивача складено постанови АА №285792 від 24.03.2018р. та АА №285791 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173 та ст. 183 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді попередження за ч. 1 ст. 173 КУпАП та штрафу в розмірі 85 грн. за ст. 183 КУпАП, вказані постанови по справі про адміністративне правопорушення були направлені поштою позивачу, оскільки він відмовився від їх отримання та отримані останнім 31.03.2018р.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Для висновків вказаних в оскаржуваній постанові у особи, яка винесла постанову, були підстави. При розгляді справи були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, також посадовою особою було з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи. Постанова інспектора патрульної служби є законною та такою, що не підлягає скасуванню.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку). Статтею 268 Кодексу встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення. Зміст постанови, що оскаржується, відповідає і вимогам статті 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Слід зазначити, що з оглянутого відеозапису, наданого відповідачем, обставини вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, зазначені в постановах, що оскаржуються, відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 знаходився за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 134 дійсно з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а сама, нестійка хода, нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота, чим порушив громадську мораль. Крім того, о 01 год 05 хв. знаходячись у стані алкогольного сп'яніння дійсно здійснив виклик на спецлінію 102 з приводу тілесних ушкоджень, при перевірці інформація не підтвердилась, тілесних ушкоджень встановлено не було та позивач неодноразово змінював свої пояснення. Крім того, з відео вбачається, що інспекторами опитані свідки, які підтвердили, що позивач перебуває у стані алкогольного сп'яніння та його ніхто не бив.

За таких обставин, вважаю, що дії Інспектора патрульної поліції 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Ткача Д.А. при розгляді справи про адміністративне правопорушення, правомірні, а постанови АА №285792 від 24.03.2018р. та АА №285791 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173 та ст. 183 КУпАП позивача слід вважати, як винесені правомірно, вони основані не на припущеннях і без порушень прав позивача, а тому вони не підлягають скасуванню.

Суддя критично ставиться до твердження позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, а також на недотримання відповідачем під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вимог ст.ст. 268, 278, 279 КУпАП.

Обставини, викладені в позовних вимогах позивача, зводяться до оцінки дій посадової особи Департаменту патрульної поліції під час складання постанов про притягнення до адміністративної відповідальності і, нібито, допущених порушеннях норм Кодексу про адміністративні правопорушення. Проте це не відповідає дійсності.

Крім того, доводи позивача спростовуються вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджуються та зводяться до намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Між тим, порушень прав позивача інспектором поліції допущено не було.

В даному випадку відповідачем було належним чином складено постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення.

Позивачем належних і допустимих доказів викладених у позовній заяві доводів не представлено, натомість останні повністю спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, наданого відповідачем.

Таким чином вважаю, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження, вони не ґрунтуються на законі, а тому в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

На підставі ст. 139 КАС України, враховуючи результат розгляду справи, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015р. № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, приходжу до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 255, 256, 258, 288, 289 КУпАП, п. 20, ч.1 ст. 4, ч. 12 ст.12, ст.ст. 46, 72-77, 139, 241-256, 257, ч. 4 ст. 286 КАС України, суддя,

ВИРІШИЛА:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Ткача Дмитра Анатолійовича про скасування постанов серії АА №285792 та АА №285791 від 24.03.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.В. Ткаченко