Справа № 824/66/18-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/66/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Григораш В.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

12 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2018 позивач - ОСОБА_2 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.03.2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, апелянт надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року №1515-VIII "Про звільнення суддів" відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України ОСОБА_2 звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Згідно Наказу голови Апеляційного суду Чернівецької області №05-02/161-к від 15.09.2016 року "Про відрахування зі штату суду ОСОБА_2О." позивача відраховано зі штату Апеляційного суду Чернівецької області з 22.09.2016 року, у зв'язку з поданням заяви про відставку, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 року №1515-VIII "Про звільнення суддів" .

Позивач з 23.09.2016 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI. Щомісячне довічне грошове утримання було призначено у розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди.

Відповідно до Довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 08.02.2017 року №06-12/18/17, суддівська винагорода ОСОБА_2, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з винагороди працюючого на відповідальній посаді судді апеляційного суду з врахуванням його стажу роботи склала 31680,00 грн., в тому числі: оклад - 17600,00 грн., надбавка за вислугу років - 14080,00 грн.

17.11.2017 року позивач звернувся до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою в якій просив здійснити перерахунок довічного грошового утримання, оскільки при його нарахуванні не було враховано суму допомоги на оздоровлення, з якої було утримано відповідні податки в тому числі пенсійні, яка не була включена в довідку по суддівській винагороді для призначення та перерахунку обчислення довічного грошового утримання як судді у відставці. До заяви було додано Довідку Апеляційного суду Чернівецької області №05-25/52017 від 16.11.2017 року про нарахування та виплату позивачу у 2016 році допомоги на оздоровлення в розмірі 15950,00 грн., з якої утримано єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування.

У відповідь на вказану заяву, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області Листом від 18.12.2017 року №25426/13 повідомило позивача, що правових підстав для здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням допомоги на оздоровлення немає.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що спеціальним законом, а саме: Законом України "Про судоустрій і статус суддів", що регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, з якої здійснюється розрахунок та обчислення грошового утримання. Така складова як матеріальна допомога на оздоровлення у складі суддівської винагороди відсутня, а отже немає підстав для її врахування при розрахунку довічного грошового забезпечення судді у відставці.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та надаючи оцінку спірним правовідносинам виходить зі слідуючого.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач призначений на посаду судді в період дії Закону України від 15.12.1992 № 2862-XII "Про статус суддів", яким регулювалися відносини, пов'язані з оплатою праці суддів.

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону № 2862-XII судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менш 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більш ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Однак, визначений Законом № 2862-ХІІ порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання суддів було змінено у зв'язку із набранням чинності Законом України від 07.07.2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону № 2453-VІ, чинній до 01.10.2011 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011 року внесено зміни до частини 3 статті 138 Закону № 2453-VІ передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013, зокрема, частину третю статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону № 3668-VI, визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Відповідно до ст. 152 Конституції України нормативно-правові акти, які визнані такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, з 03.06.2013 року, втратила чинність ч. 3 ст. 138 Закону № 2453-VІ статті 138, в редакції до внесення змін Законом № 3668-VI, якою було передбачено виплату щомісячного довічного грошового утримання з якого було сплачено страхові внески.

02.06.2016 року Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII, який згідно з пунктом 1 його розділу "Прикінцеві та перехідні положення", набрав чинності з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 року №1401-VIII (крім пунктів 39 та 48 цього розділу, які набирають чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону) - тобто 30.09.2016 року.

Пунктом 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII (в редакції чинній на час призначення позивачу довічного грошового утримання), після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди.

За правилами ч. 1 ст. 135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч.2 ст.135 Закону №1402-VIII).

Вказані правові норми розширеному тлумаченню не підлягають.

З огляду на зазначене, враховуюче те, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правові підстави для її врахування при визначенні чи перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - відсутні.

Слід зазначити, що положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судді, який вийшов у відставку, за його вибором може виплачуватися або пенсія або щомісячне довічне грошове утримання.

Це означає, що у випадку, якби позивач обрала пенсію а не довічне грошове утримання, перевага надавалася б спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в силу яких, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Отже, посилання позивача на положення статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати є безпідставним, оскільки застосування цих норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом - Законом України "Про судоустрій та статус суддів".

Стосовно тверджень апелянта про те, що при вирішенні даного спору необхідно враховувати рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року, колегія суддів вказує на слідуюче.

Так, рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 3, абз. 1, 2, 4, 6 ч. 5 статті 141 Закону України Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, частини 3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.10.2010 року у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213- VIII від 02.03.2015 року.

Відповідно до вказаного рішення, частина 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010 року у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Проте, у даній справі спірні правовідносини виникли не у зв'язку із прийняттям нового закону, положеннями якого обмежуються чи звужуються гарантії незалежності суддів порівняно із законом, що діяв раніше, а відтак посилання позивача на вказане рішення Конституційного Суду України, є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі № 738/1343/17 (К/9901/2712/17) та від 20.03.2018 року у справі № 749/951/17 (К/9901/2596/17).

Посилання позивача на висновки Верховного Суду України, викладені в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13 про те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання на думку колегії суддів необґрунтовані, оскільки предметом позову у зазначених справах є перерахунок пенсії державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу", а в даному випадку предметом позову є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків, викладених в судовому рішенні не спростовують.

За таких обставин, апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4