Справа № 804/8729/17
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2018 року

справа № 804/8729/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Семененко Я.В.

судді: Бишевська Н.А. Добродняк І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Криворіжіндустрбуд"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року (суддя – Кононенко О.В., дата складання повного тексту – 23.02.2018) по справі №804/8729/17 за позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до приватного акціонерного товариства "Криворіжіндустрбуд", третя особа: Криворізька південна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, про стягнення податкового боргу, -

в с т а н о в и В:

ГУ ДФС у Дніпропетровській області звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ПрАТ "Криворіжіндустрбуд" податковий борг у розмірі 1392397,46грн.

Позов обґрунтований тим, що підприємство має податковий борг з податку на додану вартість у сумі 912249,82грн., земельного податку з юридичних осіб у сумі 259608,04грн., орендної плати з юридичних осіб в сумі 220539,60грн., який виник внаслідок самостійного узгодження підприємством податкових зобов’язань та який не сплачено платником податків у добровільному порядку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року позов задоволено. Постанова суду мотивована наявністю у відповідача податкового боргу з податку на додану вартість, який в добровільному порядку підприємством не погашається. Крім цього, з огляду на заявлене відповідачем клопотання, у мотивувальній частині рішення, суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав для розстрочення виконання судового рішення, оскільки відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про неможливість виконання рішення суду або свідчили б про наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з’ясування обставин справи, просить змінити оскаржене рішення суду першої інстанції, шляхом зміни його мотивувальної частини та доповнення його резолютивної частини та надати розстрочення виконання судового рішення на 12 місяців зі сплатою боргу рівними частинами по кожному окремому податковому зобов’язанню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суду було надано належні докази, які свідчать про об’єктивну неможливість виконання підприємством судового рішення, але вказаним доказам судом не було надано належної оцінки, у зв’язку з чим необґрунтовано було відмовлено у задоволенні клопотання про розстрочення виконання судового рішення. Крім цього, відповідачем до апеляційної скарги подано нові докази

(баланси та звіти підприємства за 2017 рік), які, на його думку, свідчать про скрутне матеріальне становище підприємства та які не були надані до суду першої інстанції, оскільки на час ухвалення судом першої інстанції їх не існувало.

У судове засідання відповідач не з’явився, подавши клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання обґрунтовано необхідністю надання підприємству часу для укладення договору про надання правової допомоги з фахівцем у галузі права. Заслухавши думку представника позивача, з приводу поданого клопотання, суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Наведені відповідачем обставини, які на його думку свідчать про поважність причин неприбуття у судове засідання, суд апеляційної інстанції такими визнати не може, оскільки у відповідача було достатньо часу для укладення договору про надання правової допомоги з фахівцем у галузі права, враховуючи те, що відповідач був повідомлений про призначення розгляду справи 15.05.2018р. Частиною 2 статті 313 КАС України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Таким чином, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а його явка не була визнана судом обов’язковою, то у суду наявні правові підстави для розгляду справи за відсутності відповідача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позицію, яка висловлена контролюючим органом у відзиві на апеляційну скаргу, та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції з огляду на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, в межах доводів апеляційної скарги, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що податковий борг, стягнення якого є предметом спору у справі, виник внаслідок несплати у встановлені законом строки податкових зобов’язань:

з податку на додану вартість - самостійно задекларованого податкового зобов’язання по податку на додану вартість та пені, з яких: 874304,67 грн. - залишок нарахованого платником самостійно основного платежу згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 17.08.2017 року; 37920,00 грн. - нараховано платником самостійно штрафних санкцій згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 17.08.2017 року та 25,15 грн. - нараховано пені.

по земельному податку на загальну суму 259608,04грн. - 24907,25 грн. - залишок нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 01.02.2017 року; 6878,62 грн. - нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 29.05.2017 року; 59972,88 грн. - нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 01.02.2017 року; 6663,66 грн.- нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 29.05.2017 року; 59972,88 грн. - нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 01.02.2017 року; 6663,66 грн. - нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 29.05.2017 року; 59972,88 грн. - нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 01.02.2017 року; 6663,66 грн. - нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 29.05.2017 року. Крім того, у Центрально-міському районі: 6468,21 грн. - залишок нарахованого платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 01.02.2017 року; 1021,16 грн. - нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 29.05.2017 року; 9190,43 грн. - нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 01.02.2017 року; 1021,16 грн.- нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 29.05.2017 року; 9190,43 грн. - нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 01.02.2017 року; 1021,16 грн. - нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 29.05.2017 року;

по орендній платі з юридичних осіб в загальній сумі 220 539,60 грн., з яких у Центрально-міському районі: 36 055,69 грн. - залишок нарахованого платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 01.02.2017 року; 57 752,49 грн. - нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 01.02.2017 року; 57 752,49 грн. - нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 01.02.2017 року; 57 752,49 грн. - нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 01.02.2017 року. А також в Інгулецькому районі: 2 909,88 грн. - залишок нарахованого платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 01.02.2017 року; 4 158,28 грн. - нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 01.02.2017 року; 4 158,28 грн. - нараховано платником самостійно основного платежу відповідно до податкового розрахунку земельного податку № від 01.02.2017 року.

Встановивши обставини справи, які свідчать про наявність у відповідача податкового боргу, який у добровільному порядку останнім не сплачується, та прийнявши до уваги заходи, які вживалися ДПІ щодо погашення податкового боргу (направлення податкової вимоги), суд першої інстанції, враховуючи повноваження ДПІ, які визначено п.95.1 – 95.3 ст.95 ПК України, дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову.

Не заперечуючи висновки суду першої інстанції щодо наявності податкового боргу у визначеній сумі, відповідач вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив підприємству у задоволенні клопотання щодо розстрочення судового рішення. При цьому, відповідач посилається на те, що суд, ухвалюючи рішення про стягнення податкового боргу, мав процесуальні повноваження зазначити у резолютивній частині рішення про розстрочення виконання рішення, як то передбачено ч.6 ст.246 КАС України.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Тобто, вказана норма права свідчить про те, що суд, який, зокрема, вирішує спір про стягнення податкового боргу (в контексті спірних правовідносин у цій справі), має повноваження за наслідками розгляду справи, вказати у резолютивній частині рішення про розстрочення виконання судового рішення, яким стягнуто податковий борг. В той же час, конструкція зазначеної норми права вказує на те, що це є правом, а не обов’язком суду і саме суд, який розглядає спір, визначає наявність чи відсутність такої необхідності.

У спірному випадку судом першої інстанції такої необхідності встановлено не було, про що зазначено у мотивувальній частині рішення, у зв’язку з чим у резолютивній частині рішення не було зазначено про розстрочення виконання судового рішення, як не було зазначено і про відмову у розстроченні виконання судового рішення.

Таким чином, у вказаній справі фактично не існує рішення суду, яким би було вирішено питання про розстрочення виконання судового рішення.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідач не позбавлений процесуальної можливості звернутися до суду із заявою, в порядку ст..378 КАС України, про розстрочення виконання рішення, надавши суду докази, які можуть свідчити про неможливість виконання судового рішення.

З цього приводу суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити те, що долучені відповідачем до апеляційної скарги докази, які не були надані суду першої інстанції та які, на його думку, вказують на неможливість виконання судового рішення, повинні бути предметом розгляду саме судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, що прямо передбачено ст..378 КАС України. Тобто, повноваженнями щодо вирішення такого процесуального питання як розстрочення виконання судового рішення, наділений саме суд, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Криворіжіндустрбуд" залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року по справі №804/8729/17 – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, визначені ст. 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 13.06.2018р.

Повне судове рішення складено 14.06.2018р.

Головуючий суддя: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк