Справа № 813/8843/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

12 червня 2018 року

справа №813/8843/13-а

адміністративне провадження №К/9901/1888/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В. П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2014 року у складі судді Кравців О.Р. Р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року у складі колегії суддів Улицького В. З., Гулида Р. М., Кузьмича С. М. у справі № 813/8843/13-а за адміністративним позовом Приватного підприємства «СклоПромТорг» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року Приватне підприємство «СклоПромТорг» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11 листопада 2013 року № /7182, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 250 125 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1 грн., з мотивів протиправності його прийняття.

25 квітня 2014 року постановою Львівського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року, позов задоволено в повному обсязі, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 11 листопада 2013 року № /7182.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з протиправності спірного податкового повідомлення-рішення внаслідок відсутності в діях Підприємства складу податкового правопорушення, покладеного в основу його прийняття.

26 червня 2014 року відповідачем до Вищого адміністративного суду України подано касаційну скаргу, в якій податковий орган, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме положень пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, частини 3 статті 86, статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, доводить помилковість висновків судів попередніх інстанцій щодо відсутності складу податкового правопорушення, просить оспорювані судові рішення скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

27 червня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження та витребувано з Львівського окружного адміністративного суду справу № 813/8843/13-а (суддя Карась О. В.).

21 липня 2014 року позивачем надано до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу податкового органу, в яких він спростовує доводи касаційної скарги та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

08 червня 2016 року справа надійшла до Вищого адміністративного суду України.

29 листопада 2016 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

30 листопада 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України справу прийнято до провадження (суддя Острович С. T.)

19 квітня 2017 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

20 квітня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України справу прийнято до провадження (суддя Бившева Л. І.)

05 січня 2018 року справу № 813/8843/13-а передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що у жовтні 2013 року податковим органом проведено планову виїзну перевірку платника податків, серед іншого, з питань дотримання податкового законодавства за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт від 11 жовтня 2013 року № 178/58/22-10/33862409 (далі - акт перевірки).

11 листопада 2013 року на підставі акта перевірки та згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України податковим органом прийнято спірне податкове повідомлення-рішення № /7182, яким за порушення пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 250 125 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 1 грн. на підставі пунктів 6, 7 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Склад податкового правопорушення доводиться податковим органом висновком про реалізацію платником податків товарів, ввезених на митну територію України, нижче їх митної вартості, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 250 125 грн., з них за січень 2011 року на 52 318 грн., за лютий 2011 року на 45 141 грн., за березень 2011 року на 32 712 грн., за квітень 2011 року на 63 154 грн., за травень 2011 року на 12 832 грн., за червень 2011 року на 43 968 грн.

Спірні правовідносини щодо визначення Підприємством бази оподаткування податком на додану вартість виникли за операціями з реалізації імпортованих товарів (скло та дзеркала), придбаних у «Saint-Global Glass Polska Sp. z o.o» та EUROGLAS POLSKA Sp. o.o., на підставі контрактів від 23 грудня 2010 року № ЕХ 005/2011 та від 11 вересня 2011 року № UA - 11/09/2009 відповідно. Подальшу реалізацію імпортованих товарів платником податків здійснено на підставі договорів купівлі-продажу, долучених до матеріалів справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з метою визначення різниці між митною та фактичною вартістю реалізованих товарів податковим органом проведено аналіз цін, що зазначені у вантажно-митній декларації та фактурною вартістю товарів - дані CMR, а також цінами продажу подібних товарів на митній території України. Ні в акті перевірки, ні у судових засіданнях відповідачем не наведено інформації, на підставі яких саме первинних документів позивача податковим органом зроблено висновок про реалізацію товарів за ціною нижчою, ніж митна вартість товарів. Відповідачем на спростування доводів позивача не подано документів на підтвердження митної вартості нижчої, ніж визначена у первинних документах, долучених до матеріалів адміністративної справи та факту їх продажу за іншими цінами, ніж заявлені позивачем.

Відповідно до абзацу 3 пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) база оподаткування операцій з постачання товарів, ввезених платником на митну територію України, визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче митної вартості товарів, з якої були визначені податки і збори, що справляються під час їх митного оформлення, з урахуванням акцизного податку та ввізного мита, за винятком податку на додану вартість, що включаються в ціну товарів/послуг згідно із законом.

Верховний Суд зазначає, що застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення абзацу 3 пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) можливе лише за умови встановлення та доведення складу правопорушення, а саме здійснення продажу товарів, ввезених на митну територію України, за ціною, виходячи з договірної (контрактної) вартості, якщо така ціна нижче митної вартості товарів.

Судами попередніх інстанцій досліджено та встановлено, що імпортований товар (скло, дзеркало) реалізовувався покупцям, виходячи із договірної вартості, яка вище митної вартості імпортованого товару, що підтверджується первинними документами позивача, а відтак склад податкового правопорушення відсутній.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій обґрунтовано висновувалися з того, що склад податкового правопорушення має бути доведений допустимими та належними доказами у справі. Відсутність складу податкового правопорушення зумовлює безпідставність прийняття податкового повідомлення-рішення та застосування відповідних штрафних санкцій до платника податків.

Суд касаційної інстанції згідно з частиною першою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази

Жодних доводів щодо порушень судами попередніх інстанцій норм Податкового кодексу України, на підставі яких прийняті спірні податкове повідомлення-рішення або неправильного застосування їх судом, неправильного тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню, відповідачем у касаційній скарзі не наведено. Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року у справі № 813/8843/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: С.С.Пасічник

В.П.Юрченко