Справа № 823/699/18
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року справа № 823/699/18
м. Черкаси
15 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гараня С.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Гордієнка Ю.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Новохатько К.Ю. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Черкаській області щодо не проведення перерахунку його пенсії, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням;

- зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок пенсії з 01.01.2018, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме: щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 106 756,45грн.; грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік в розмірі 7 406,63грн.; грошової допомоги на оздоровлення за 2017 рік в розмірі 7 378,13грн.; винагороди за бойове чергування в розмірі 2 770,44 грн.; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015 рік в розмірі 3 872,63 грн.; винагороди за безперервну вислугу років в розмірі 1 265,00 грн.; вихідної допомоги при звільненні з лав ЗС України в розмірі 93 412,50грн. Крім цього просив суд постанову суду в частині перерахування пенсії за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що він є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Для обчислення розміру його пенсії, наголосив позивач, взято середній показник додаткових видів грошового забезпечення та премій за останні 24 місяці, але відповідачем не було враховано всі складові грошового забезпечення, які були отримані перед звільненням. У відповідь на звернення щодо здійснення перерахунку пенсії відповідач листом від 05.02.2018 № 310/3-10 відмовив у такому перерахунку з посиланням на те, що ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та п.7 постанови КМУ № 393 від 17.07.1992 не містять положень про включення до складу грошового забезпечення, для перерахунку пенсій, додаткових видів грошового забезпечення. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем подано відзив на позов у встановлений ухвалою суду час, в якому позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача щодо задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом від 14.09.2017 № 351 позивач був звільнений з військової служби в запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

ОСОБА_1 є пенсіонером, та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що для обчислення розміру його пенсії взято середній показник додаткових видів грошового забезпечення та премій за останні 24 місяці та, при цьому, не враховано всі складові грошового забезпечення, які були отримані перед звільненням.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2017 № 718, за період з 01.09.2015 по 23.09.2017 розмір фактично отриманого грошового забезпечення позивача склав 394 485,75грн., до якого увійшли: щомісячна додаткова грошова винагорода в розмірі 106 756,45грн.; грошова допомога на оздоровлення за 2016 рік в розмірі 7 406,63грн.; грошова допомога на оздоровлення за 2017 в розмірі 7 378,13грн.; винагорода за бойове чергування в розмірі 2 770,44грн.; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2015 рік в розмірі 3 872,63грн.; винагорода за безперервну вислугу років в розмірі 1 265,00грн.; вихідна допомоги при звільненні з лав ЗС України в розмірі 93 412,50грн.

В послідуючому листом від 19.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Черкаській області з проханням провести перерахунок його пенсії з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням.

Рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області від 05.02.2018 № 310/3-10 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні його заяви з посиланням на ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та п.7 постанови КМУ № 393 від 17.07.1992, які не містять положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, будь-яких видів матеріальної допомоги, одноразової вихідної допомоги при звільненні та виході на пенсію, винагороди за вислугу років, а також доплати за чергування.

Вважаючи вищевказану відмову протиправною, ОСОБА_1 звернулась з відповідним позовом до суду за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (надалі Закон № 2262-XII).

У відповідності до п. «а» ч.1 ст.12 Закону№ 2262-XII, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.

Частиною 3 ст. 43 Закону№ 2262-XII (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.7 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії.

Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною 1 ст.9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою КМУ від 07.11.2007 № 1294 (надалі постанова КМУ № 1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (п.3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294), до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений ст.91 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (ч.1 ст.101 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою КМУ № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (надалі - Інструкція).

Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (п.п.3 п.5 постанови КМУ № 1294, п.п.30.4 п.30 розділу ХХХ Інструкції).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (п.п.3 п.5 постанови КМУ № 1294, п.п.33.1, 33.3 п.33 розділу ХХХІІІ Інструкції).

Дослідження матеріалів справи, а також аналіз вищевказаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає суду підстави зробити висновок, що додаткова грошова винагорода (щомісячна), грошова допомога на оздоровлення, винагорода за бойове чергування, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, винагорода за безперервну вислугу років є додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до ч.2 ст.9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу щомісячних додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, а отже мають враховуватись для обчислення (перерахунку) розміру пенсії.

Доводи відповідача в цій частині, які лягли в основу відзиву на позовну заяву не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та були спростовані позицією позивача, яку суд прийняв до уваги вважаючи її обґрунтованою.

Разом з тим, стосовно вихідної (одноразової) грошової допомоги при звільненні суд вказує на наступне.

Статтею 15 Закону № 2011-ХІІ, як і ст.9 Закону № 2262-XII, визначено, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За змістом п.11 ст.11 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058-IV) військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Частиною 2 ст.20 Закону № 1058-IV визначено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, тому мають сплачувати страхові внески та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України.

Частина 3 ст.43 Закону № 2262-XII не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені ст.15 Закону № 2011-ХІІ та ст.9 Закону № 2262-XII, які пов`язані зі звільненням особи зі служби.

Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення.

Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців (одноразова допомога при звільненні не пов`язана з виконанням позивачем своїх службових обов`язків, отримання такої допомоги виникає з настанням такої обставини, як факт звільнення зі служби).

Вказана правова позицію узгоджується з висновком, який зробив Верховний Суд в постанові № К/9901/3762/18 від 06.02.2018.

Суд зазначає, що у відповідності ст.ст.83,84,87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.ст.43-46 Закону № 1058-IV, призначення та перерахунок пенсії проводиться виключно на підставі звернення (заяви)особи до відповідного територіального органу Пенсійного фонду.

Пенсія перераховується з дня звернення. Перерахунок призначеної пенсії провадиться з таких строків: при виникненні права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа; при настанні обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15-го числа.

Матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся до ГУ ПФУ у Черкаській області із заявою про проведення перерахунку його пенсії 20.12.2017, а тому такий перерахунок слід провести з 01.01.2018.

Щодо вимоги позивача про допуск судового рішення до негайного виконання щодо виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 ч.1 ст.371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, негайне виконання в межах сум платежу за один місяць застосовується у разі стягнення грошових сум з відповідача.

Оскільки належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, а не стягнення грошових сум, негайне виконання не застосовується.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Керуючись статтями 12, 72-77, 242- 243, 245-246, 255, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) перерахунок пенсії з 01.01.2018, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме: щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 106 756,45грн.; грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік в розмірі 7 406,63грн.; грошової допомоги на оздоровлення за 2017 в розмірі 7 378,13грн.; винагороди за бойове чергування в розмірі 2 770,44грн.; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015 в розмірі 3 872,63грн.; винагороди за безперервну вислугу років в розмірі 1 265,00грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст рішення виготовлено 14.06.2018