Справа № П/811/1712/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2018 року

Київ

справа №П/811/1712/15

адміністративне провадження №К/9901/12237/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 811/1712/15

за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року (головуючий суддя Мирошниченко В.С.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року (колегія суддів: головуючий суддя Олефіренко Н.А., судді Шальєва В.А., Білак С.В.),

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (далі - УМВС), у якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ УМВС від 30 квітня 2015 року № 472 «Про надзвичайну подію за участю працівників ДАІ та покарання винних» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади інспектора з технічного нагляду відділення ДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів при УМВС України в області;

поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора з технічного нагляду відділення ДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів при УМВС України в області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, зокрема, про те, що висновок відповідача про порушення ним вимог Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 27 березня 2009 року № 111 (далі - Інструкція № 111) є помилковим і ґрунтується на неповному і поверховому з'ясуванні дійсних обставин події, яка відбулася 14 березня 2015 року. Позивач вважає, що службове розслідування проведено упереджено та з порушенням порядку, визначеного Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230 (далі - Інструкція № 230), а обраний вид дисциплінарного стягнення не відповідає тяжкості вчиненого проступку.

Кіровоградський окружний адміністративний суд постановою від 16 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року, у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовив повністю.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 23 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково; постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції. Підставою для такого рішення касаційний суд зазначив те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що висновок службового розслідування, затверджений 14 квітня 2015 року, містить неточності у викладі обставин події, яка відбулася 14 березня 2015 року, зокрема не з'ясував, які саме суперечності містяться у вказаному висновку та яким чином вони могли вплинути на правильність прийняття оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень.

За наслідками нового розгляду справи Кіровоградський окружний адміністративний суд ухвалив постанову від 26 травня 2016 року, якою відмовив у задоволенні адміністративного позову. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13 липня 2016 року залишив зазначену постанову суду першої інстанції без змін.

У касаційні скарзі позивач, з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати їхні рішення і постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суди попередніх інстанцій не надали значення та належної оцінки його доводам, натомість майже в повному обсязі врахували аргументи відповідача, що на думку позивача, свідчить про необ'єктивний підхід суду до вирішення спору. Також позивач зазначив, що суди неправильно застосували до спірних відносин положення Інструкції № 111 та Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» (далі - Закон № 565-ХІІ), не надали всебічної оцінки усім обставинам події, яка відбулася 14 березня 2015 року, зокрема його діям та діям його напарника у ситуації, яка виникла у зв'язку з переслідуванням автомобіля. Позивач зазначив, що суди помилково розцінили його дії як дисциплінарний проступок, за який до нього застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади. Щодо виду дисциплінарного стягнення, то на переконання позивача, такий не відповідає тяжкості вчиненого ним проступку і суди цій обставині також не надали значення. Позивач зазначив, що з огляду на те, що він раніше до дисциплінарної відповідальності не притягався, а також з урахуванням того, що протягом місяця восени 2014 року він брав участь в антитерористичній операції на сході країни, відповідач мав би застосувати менш суворе покарання. Те, що він погодився на переведення на посаду дільничного інспектора міліції жодним чином не доводить того, що він зробив це добровільно, оскільки це єдина посада, яку йому запропонували, і в разі відмови його б звільнили з органів внутрішніх справ. Аргументи судів про те, що поновлення на раніше займаній посаді є неможливим з огляду на ліквідацію УМВС і скорочення у зв'язку з цим штату вважає безпідставними.

Відповідач у письмових запереченнях зазначив, що оскаржені судові рішення є законними і обґрунтованими, доводи касаційної скарги не спростовують обставин справи і висновків судів, у зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні вимог позивача.

Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС), передбачено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

За правилами частини третьої статті 3 КАС провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

30 січня 2018 року касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

Ухвалою від 31 січня 2018 року суддя-доповідач цього суду прийняв вказану касаційну скаргу до провадження.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 з 31 липня 2009 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ УМВС.

Відповідно до наказу від 17 березня 2015 року №101 о/с, з 25 лютого 2015 року позивач перебував на посаді інспектора з технічного нагляду відділення ДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів при УМВС.

Згідно з наказом УМВС від 15 березня 2015 року № 235 «Про призначення та проведення службового розслідування» створено комісію з проведення службового розслідування, якій доручено провести повне, всебічне та об'єктивне службове розслідування з метою дослідження обставин отримання тілесних ушкоджень інспектором з організації дорожнього руху відділення ДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів при УМВС в області лейтенантом міліції ОСОБА_2 та інспектором з технічного нагляду цього ж підрозділу лейтенантом міліції ОСОБА_1

За наслідками проведеного службового розслідування складено висновок, який т.в.о начальника УМВС затвердив 14 квітня 2015 року. У цьому висновку запропоновано, серед іншого, звільнити з посади інспектора з технічного нагляду відділення ДАІ з обслуговування Долинського та Устиніського районів при УМВС лейтенанта міліції ОСОБА_1 за порушення вимог статей 5, 11 Закону № 565-ХІІ, Присяги працівника органів внутрішніх справ, статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV; далі - Дисциплінарний статут), п. 1.1 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, що виразилося у нехтуванні заходами особистої безпеки та непрофесійних діях, які у подальшому призвели до виникнення конфліктної ситуації.

На цій підставі 30 квітня 2015 року т.в.о начальника УМВС полковник міліції Павленко М.В. виніс наказ № 472 «Про надзвичайну подію за участю працівника ДАІ та покарання винних», яким, зокрема, до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.

Підставою для видання зазначеного наказу зазначено висновок службового розслідування від 14 квітня 2015 року, яким встановлено безвідповідальне ставлення позивача до виконання своїх службових обов'язків, порушення вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, грубе порушення вимог статей 5, 11 Закону № 565-ХІІ, що виразилося у незабезпеченні безпеки громадян і громадського порядку, не запобіганню і не припиненні злочину, не вжитті з цією метою профілактичних заходів, а також в недотриманні законів України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, з урахуванням особистої недисциплінованості та низьких моральних якостей.

Суди попередніх інстанцій з'ясували, що 14 березня 2015 року начальник ВДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів капітан міліції Мосіюк І.А. видав усний наказ ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснити патрулювання у вечірній час з метою профілактики скоєння учасниками дорожнього руху адміністративних правопорушень та дорожньо-транспортних пригод.

В смт. Устинівка приблизно о 23:00 год. зазначені працівники помітили автомобіль, що рухався їм назустріч. ОСОБА_2 вийшов на проїзну частину та жезлом подав водію транспортного засобу, що наближався, вимогу про зупинку. Однак автомобіль ВАЗ-2108, н.з НОМЕР_1, не зупинився і ОСОБА_2 жезлом, який він тримав правою рукою, наніс удар по склу лівих дверей транспортного засобу.

З огляду на те, що автомобіль ВАЗ-2108 не зупинився, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на службовому автомобілі ВАЗ-21099, н.з.НОМЕР_2, із увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів, розпочали переслідування автомобіля ВАЗ-2108, н.з НОМЕР_1. Водночас, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не повідомили свого начальника Мосіюка І.В. та чергову частину Устинівського РВ про переслідування автомобіля ВАЗ-2108, водій якого не виконав вимоги про зупинку.

Коли обидва транспортні засоби знаходилися на вул. Куйбишева смт. Устинівка, то автомобіль ВАЗ-2108, н.з НОМЕР_1, заїхав у двір будинку № 112, ОСОБА_1, заїхавши за паркан домоволодіння, зупинив службовий автомобіль ВАЗ-21099, н.з.НОМЕР_2. Після цього ОСОБА_2 та ОСОБА_1 побігли всередину двору наздоганяти автомобіль ВАЗ-2108, н.з. НОМЕР_1. На території городу, розташованого за двором вказаного домоволодіння, між працівниками ДАІ з одного боку та водієм і пасажирами автомобіля ВАЗ-2108, н.з. НОМЕР_1, з іншого, виник конфлікт, який перейшов в бійку.

З огляду на чисельну меншість, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вибігли з двору та сіли в службовий автомобіль. У цей час їх із предметом, схожим на граблі, наздоганяв громадянин ОСОБА_7, якого супроводжували троє його товаришів. Після того, як працівники ДАІ вже знаходилися в салоні службового автомобіля, ОСОБА_7 розпочав наносити удари граблями по капоту та інших деталях кузова транспортного засобу, а також по проблискових маячках.

Відтак ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поїхали з вул. Куйбишева та попрямували до батька останнього, ОСОБА_3, який згодом викликав їм швидку медичну допомогу, після чого обох працівників ДАІ доставлено до Устинівської центральної районної лікарні, де їх госпіталізували. Надалі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лікувалися в Кіровоградській обласній лікарні та лікарні УМВС.

За результатами службового розслідування обставин отримання тілесних ушкоджень працівниками ВДАІ з обслуговування Долинського та Устинівського районів при УМВС ОСОБА_1 та ОСОБА_2, встановлено, що тілесні ушкодження, які вони отримали у період проходження служби 14 березня 2015 року за обставин, описаних вище, не пов'язані з виконанням службових обов'язків.

Суди встановили, що згідно з наказом № 172 о/с дск від 15 травня 2015 року позивача, на підставі подання, атестаційного листа, листа узгоджень, призначено дільничним інспектором міліції Бобринецького РВ УМВС. Надалі, відповідно до наказу УМВС від 6 листопада 2015 року № 386 о/с «По особовому складу» позивача звільнили з органів внутрішніх справ згідно з пунктом 10 та пунктом 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до пункту «г» статі 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (скорочення штатів).

При прийнятті рішення суди виходили з того, що: усний наказ Мосіюка А.І., якому підпорядковані ОСОБА_1 і ОСОБА_2, стосувався здійснення патрулювання у м. Долинську, тоді як пригода, у якій, зокрема, позивач отримав тілесні ушкодження, трапилась в Устинівському районі, куди ОСОБА_1 і ОСОБА_2 поїхали без його відома на службовому автомобілі; про початок переслідування автомобіля та наступні свої дії ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не повідомили свого безпосереднього керівника і чергову частину (відповідно до вимог пункту 16.2, 16.3.3, 16.3.7, 16.3.8 Інструкції № 111), що на думку судів, могло б запобігти виникненню конфліктної ситуації; без належних на те підстав, не вживши заходів для своєї особистої безпеки (заступаючи в наряд в нічну пору доби у зазначених працівників не було з собою табельної зброї, спеціальних засобів захисту), позивач разом з ОСОБА_2 зайшли у двір приватного домоволодіння; при обранні виду дисциплінарного стягнення враховано тяжкість проступку та особу винного (зокрема суди зазначили, що звільнення із займаної посади не є найсуворішим видом покарання, оскільки позивач, після прийняття спірного наказу, продовжив службу в органах внутрішніх справ на іншій посаді). Стосовно кримінального провадження №0000067 від 15 березня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 345 Кримінального кодексу України, то суди з'ясували, що постановою слідчого СВ УМВС від 2 липня 2015 року його закрито в зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Водночас, сам факт закриття кримінального провадження, на думку судів, не виключає наявності в діях особи складу дисциплінарного правопорушення, з'ясування обставин якого здійснюється під час службового розслідування.

Колегія суддів при прийнятті постанови виходить з такого.

Відповідно до статті 18 Закону № 565-ХІІ (який діяв на дату виникнення спірних правовідносин) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 10 Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, права, обов'язки і відповідальність осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, що випливають з умов служби визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Згідно зі статтею 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За змістом статті 7 Дисциплінарного статут службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

За змістом статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Суди попередніх інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшли висновку, що ОСОБА_1 як працівник міліції під час нічного патрулювання допустив порушення вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту, пункту 1.1. розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, а також вимог Інструкції № 111, у зв'язку з чим до нього правомірно застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.

Обставини, на які покликається позивач, обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, не спростовують встановлених обставин, зокрема того, що під час нічного чергування і переслідування автомобіля позивач не виконав усіх нормативних вимог, які були необхідними у такій ситуації.

Судячи з доводів позивача, він не погоджується із застосованим до нього видом дисциплінарного стягнення, у зв'язку з чим слід зазначити, що при обранні виду стягнення, окрім попередньої поведінки працівника, враховується також (але не виключно) тяжкість вчиненого проступку та його наслідки.

Беручи до уваги встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних відносин колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що з'ясовані під час службового розслідування обставини дають підстави погодитися з тим, що працівник міліції ОСОБА_1, під час нічного чергування 14 березня 2015 року, допустив порушення службової дисципліни і спірне рішення про застосування до нього дисциплінарного стягнення є правомірним.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанції та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді О.В. Білоус

Т.Г. Стрелець