Справа № 766/2549/16-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 766/2549/16-а

Категорія: 6 Головуючий в 1 інстанції: Дорошинська В.Е.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Джабурія О.В.

суддів Вербицької Н.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_2 звернувся із вказаним адміністративним позовом посилаючись на те, що 18 березня 2016 року поштою він отримав постанову №1021-01-51/29 по справі про адміністративне правопорушення від 14.03.2016 р. та постанову №1021-01-51/30 по справі про адміністративне правопорушення від 14.03.2016 р.

Як вбачається з постанови №1021-01-51/29, інспектором установлено здійснення реконструкції житлового будинку в готель з лазнею без оформлення права на виконання будівельних робіт та постановлено визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800,00грн.;

Відповідно до постанови №1021-01-51/30, інспектором установлена експлуатація готелю з лазнею по вул. Маяковського, 32/60 без введення в експлуатацію в передбаченому законодавством порядку та постановлено визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 12 ст. 96 КУАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн.;

Вважаючи, що вказані у постановах про адміністративні правопорушення обставини не відповідають дійсності, ОСОБА_2 подав через до Державної архітектурно-будівельної інспекції України скаргу від 23.03.16р. з вимогами: визнати постанову №1021-01-51/29 по справі про адміністративне правопорушення від 14.03.2016 р. винесену головним інспектором будівельного нагляду протиправною, та скасувати її; визнати постанову №1021-01-51/30 по справі про адміністративне правопорушення від 14.03.2016 р., винесену головним інспектором будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області протиправною, та скасувати її.

Результатом розгляду скарги став лист відповідача від 11.04.2016 р. за вих. №1021-1-14/111-Д. Оскільки в даній відповіді не міститься обґрунтування заперечень на всі доводи вказані у скарзі, позивач звернувся до суду з позовом на дії посадових осіб відповідача.

ОСОБА_2 просив суд визнати дії управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області по винесенню постанов №1021-01-51/29 та №1021-01-51/30 у справі про адміністративне правопорушення від 14.03.2016 р. протиправними та скасувати їх.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову №1021-01-51/29 у справі про адміністративне правопорушення від 14.03.2016 р. винесену головним інспектором будівельного нагляду відносно ОСОБА_2 Визнано протиправною та скасовано постанову №1021-01-51/30 у справі про адміністративне правопорушення від 14.03.2016 р. винесену головним інспектором будівельного нагляду відносно ОСОБА_2

На вказане рішення управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Апелянт вказує на те, що ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності не за надання ним послуг готельного бізнесу, про що стверджував суд першої інстанції в обґрунтування ухваленого рішення, а саме за проведення реконструкції житлового будинку в готель із лазнею без дозвільних документів та його експлуатацію без введення в експлуатацію.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 07.09.2007 року за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано право власності на житловий будинок літ. «А» загальною площею 449,5 кв.м. по вул. Маяковського 32/60, в м. Херсон, Херсонської області.

17.02.2016 р. депутат Херсонської міської ради ОСОБА_4 звернувся до голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України з листом, в якому просив провести перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства стосовно самовільного будівництва та експлуатації готелю без дозвільної документації, та у разі виявлення істотних порушень вжити відповідні заходи. В обґрунтування вимог було зазначено про звернення мешканців міста Херсона із скаргою щодо незаконного функціонування готелю та лазні в житловому будинку по вул. Маяковського, 32/60 в м. Херсоні, оскільки наявність припаркованих біля нього автомобілів, шум та сміття навколо створюють незручності мешканцям навколишніх будинків.

На підставі доручення Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 19.02.2016 року, депутатського звернення відповідачем було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на обєкті будівництва по вул. Маяковського 32/60, в м. Херсоні.

29.02.2016 року за результатом проведення перевірки складено акт, відповідно до якого власниками вищевказаного будинку здійснено реконструкцію житлового будинку в готель із лазнею. При цьому дозвільні документи на реконструкцію оформлено не було, що є порушенням вимог ст.ст. 34, 36 Закону України від 17.02.2011 р. «Про регулювання містобудівної діяльності». Також було зазначено, що готельний комплекс експлуатується ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без введення в експлуатацію у передбаченому законодавством порядку, що, в свою чергу, є порушенням вимог ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі наведеного відповідачем було винесено оскаржувані постанови.

Так, постановою №1021-01-51/29 у справі про адміністративне правопорушення від 14.03.2016р. встановлено здійснення ОСОБА_2 реконструкції житлового будинку в готель з лазнею по вул. Маяковського 32/60 в м. Херсоні без оформлення права на виконання будівельних робіт та визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 грн.

Постановою №1021-01-51/30 справі про адміністративне правопорушення від 14.03.2016 р. встановлена експлуатація ОСОБА_2 готелю з лазнею по вул. Маяковського 32/60 в м. Херсоні без введення в експлуатацію в передбаченому законодавством порядку та визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 12 ст. 96 КУАП і накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 грн.

Із зазначеними постановами позивач не погодився, подав до відповідача скаргу від 23.03.16 р. в якій просив визнати їх протиправними та скасувати. Листом №1021-1.14/111-Д від 11.04.2016 року відповідач відмовив ОСОБА_2 у задоволенні скарги, після чого позивач звернувся до суду.

ОСОБА_5 ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після:

- подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо обєктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1), та щодо обєктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком обєктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

- видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт щодо обєктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно до вимог ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється. Отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті, не вимагається.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні про початок виконання будівельних робіт, та за виконання будівельних робіт без повідомлення.

Відповідно до положень ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності обєкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта є дата реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Експлуатація закінчених будівництвом обєктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність обєкта до експлуатації, та за експлуатацію обєкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 5, 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553, у редакції на час спірних правовідносин, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення субєктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Згідно до пункту 17 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1995 року №244, справа може розглядатись за участю субєкта містобудування, який притягається до відповідальності, або його уповноваженого представника, експертів, інших осіб. Відомості про час і місце розгляду справи повідомляються субєкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи. Неприбуття субєкта містобудування у визначений час і місце не перешкоджає розгляду справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що рішенням апеляційного суду Херсонської області від 11.12.2017 року по справі за позовом ПАТ «Херсонобленерго» до ОСОБА_2, третя особа: Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Херсоні про розірвання договору про користування електричною енергією відносно ОСОБА_2 встановлено, зокрема, що зайняття підприємницькою діяльністю ОСОБА_2, а саме надання послуг з проживання в готелі, належними і допустимими доказами не доведено і судом не встановлено.

У звязку з цим, суд попередньої інстанції прийшов до висновку, що рішенням апеляційного суду від 11.12.2017 року спростовано факт надання ОСОБА_2 за адресою м. Херсон, вул. Маяковського 32/60 послуг готельного бізнесу.

При цьому, обставини викладені в оскаржуваних постановах відповідача, про здійснення ОСОБА_2 реконструкції житлового будинку в готель з лазнею, а також про експлуатацію останнім готелю з лазнею по вул. Маяковського 32/60 в м. Херсоні без введення в експлуатацію у передбаченому законодавством порядку суд вважав такими, що не відповідають дійсності та спростовуються рішенням апеляційного суду Херсонської області від 11.12.2017 року.

Проте, колегія суддів не може погодитися із вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх передчасними, помилковими та такими, що не відповідають дійсним обставинам, виходячи з наступного.

Як вбачається з оскаржуваних постанов у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності не за надання ним послуг готельного бізнесу, як вважав суд першої інстанції вирішуючи дану справу, а саме за проведення реконструкції житлового будинку в готель із лазнею без наявності дозвільних документів та здійснення його експлуатації без відповідного введення обєкта до експлуатації, що є порушеннями вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, Верховним Судом у постанові від 20 березня 2018 року у справі №821/442/16 (К/9901/5414/17) за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 року встановлено, що згідно долученої відповідачем до матеріалів справи копії квитанції про оплату за проживання з 24 лютого по 25 лютого 2016 року, засвідчену печаткою субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_3, та копій фотознімків кімнат будинку за адресою: м. Херсон, вул. Маяковського, 32/60, який перевірявся, вбачається факт його експлуатації в якості готелю.

Крім того, Верховним Судом було надано оцінку доводам стосовно відсутності доказів на підтвердження проведення реконструкції житлового будинку у готель з лазнею. Зокрема, Верховним Судом зазначено, що та обставина, що при реконструкції не було дотримано вимоги ДБН В.2.2-20:2008 «Будинки і споруди. Готелі» при експлуатації житлового будинку в якості готелю, не позбавляє обовязку приведення вказаного обєкту у відповідність до вимог Закону від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності», а квитанція про оплату за проживання є підтвердженням надання готельних послуг.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Таким чином, судом першої інстанції надано невірну правову оцінку обставинам справи, в звязку з чим суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області задовольнити , рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2018 року скасувати.

Прийняти у справі № 766/2549/16-а нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_1