Справа № П/811/1852/17
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2018 року м.Дніпро

справа № П/811/1852/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Лукманової О.М. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 р. (суддя Кармазина Т.М.) по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Капітанівське зернозберігальне підприємство" до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового-рішення, зобов'язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року товариства з обмеженою відповідальністю "Капітанівське зернозберігальне підприємство" звернулося з позовом до суду, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.08.2017 №;

- зобов’язати відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про узгодження сум бюджетного відшкодування, які відображені у податкових деклараціях з ПДВ від 20.07.2016 №, від 19.11.2016 № та від 20.02.2017 №.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області № від 02 серпня 2017 року.

Зобов’язано Головне управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про узгодження сум бюджетного відшкодування, які відображені товариством з обмеженою відповідальністю “Капітанівське зернозберігальне підприємство” у податкових деклараціях з податку на додану вартість від 20.07.2016 №, від 19.11.2016 № та від 20.02.2017 №.

Присуджено на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Капітанівське зернозберігальне підприємство” (код – 34724540) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 95227,04 грн. (дев’яносто п’ять тисяч двісті двадцять сім гривень 04 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (код – 39393501).

Не погодившись з постановою суду, Головне управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову і постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що товариство з обмеженою відповідальністю “Капітанівське зернозберігальне підприємство” зареєстровано 30.11.2006, як юридична особа, що підтверджується копією витягу з ЄДРПОУ і перебуває на обліку у Кропивницькій ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області як платник податків.

Відповідно до наказу Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 14.06.2017 №639, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ “Капітанівське зернозберігальне підприємство” з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за квітень 2015 по квітень 2017, за результатами якої складено акт №41/11-28-12-06/34724540.

Згідно акту перевірки встановлено, що позивачем порушено вимоги п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку, в результаті чого на підставі п.200.14 ст.200 Податкового кодексу відмовлено в наданні заявленої суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку на загальну суму 6241803,00 грн., в т.ч. за червень 2016 – 24867,00 грн., жовтень 2016 – 76,00 грн., січень 2017 – 6216860,00 грн.

На підставі даного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми В3 від 02.08.2017 №, яким ТОВ “Капітанівське зернозберігальне підприємство” визначено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за січень 2017, червень, жовтень 2016 та відсутність права на врахування такої суми від’ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі: січень 2017 – 6216860,00 грн., жовтень 2016 – 76,00 грн., червень 2016 – 24867,00 грн.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності винесеного податковим органом податкового повідомлення – рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджено матеріалами справи і зазначено в обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивачу відмовлено у наданні заявленої суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку на загальну суму 6241803,00 грн., з огляду на те, що від’ємне значення з ПДВ, за рахунок якого сформовано суму, яка заявлена до бюджетного відшкодування, виникло в результаті здійснення попередніх оплат позивачем на адресу постачальників олії соняшникової ПП “АФ Митрофанівська”, ТОВ “Оситнянське”, ПП “Агрофірма “Панчеве”, СТОВ “Тясмин”, ТОВ “Агрофірма “Хлібодар”, а фактичне отримання олії соняшникової від вищевказаних контрагентів, з урахуванням періоду грудень 2016 – січень 2017 року, відбулось лише на загальну суму 3561806,47 грн.

Так, відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права визначено підстави для формування платником податкового кредиту і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата (нарахування) ПДВ, у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що згідно акту перевірки, реальність господарських операцій ТОВ “Капітанівське зернозберігальне підприємство” з контрагентами, по взаємовідносинам з якими сформовано від’ємне значення, відповідачем не заперечується, податкові накладні отримані позивачем від ПП “АФ Митрофанівська”, ТОВ “Оситнянське”, ПП “Агрофірма “Панчеве”, СТОВ “Тясмин”, ТОВ “Агрофірма “Хлібодар”, відповідають вимогам п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.

В рахунок здійснених попередніх оплат, постачальниками позивача ПП “АФ Митрофанівська”, ТОВ “Оситнянське”, ПП “Агрофірма “Панчеве”, СТОВ “Тясмин”, ТОВ “Агрофірма “Хлібодар” здійснено відвантаження готової продукції (олії) на загальну суму 59833426,20 грн., в т.ч. ПДВ 9980575,67 грн. При цьому поставка була здійснена у січні-березні 2017 року.

Також, податковим органом в акті перевірки підтверджено, що сума бюджетного відшкодування, заявлена позивачем у червні 2016 в розмірі 24867,00 грн., жовтні 2016 – 76,00 грн., січні 2017 – 6216860,00 грн., відповідає сумі податку, фактично сплаченій у попередніх податкових періодах постачальникам товарів.

Таким чином, з огляду на підтвердження реальності здійснення позивачем господарських операцій за якими заявлено бюджетне відшкодування та сплату останнім ПДВ у зв’язку з придбанням товарів, що згідно до положень ст.198 Податкового кодексу України є підставою для його віднесення до податкового кредиту, у позивача виникло право на заявлення бюджетного відшкодування.

Доводи податкового органу щодо відсутності у позивача права на бюджетне відшкодування, з огляду на відсутність фактичного отримання товару у періоді, за який заявлено бюджетне відшкодування, є безпідставними і не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки зазначеними вище положеннями пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо неправомірності винесеного відповідачем податкового повідомлення – рішення.

Щодо позовних вимог про зобов’язати відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про узгодження сум бюджетного відшкодування, доводи та відповідні обґрунтування щодо незгоди і оскарження рішення суду першої інстанції в цій частині, в апеляційній скарзі відсутні. Тому постанова суду першої інстанції в цій частині, судом апеляційної інстанції не переглядалась.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322, КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області – залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 р. – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя: С.А. Уханенко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Ю.М. Дадим