Справа № 826/10193/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

04 червня 2018 року справа №826/10193/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С. та представників:

позивача: Іванової С.В.;

Клименка В.М.;

Приліпи М.М.;

відповідача: Диби Ю.Д.

розглянувши у судовому засідання адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Новий Друк" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Новий Друк")
доГоловного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС)
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29 травня 2017 року №№, , , 081403603
На підставі частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 04 червня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення).

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправними оскаржувані податкові повідомлення-рішення, виходячи з того, що господарські операції із підприємствами-постачальниками підтверджені належним чином оформленими первинними документами та податковими накладними, є реальними та відповідають дійсному економічному змісту, а ТОВ "Новий Друк" дотримано передбачені Податковим кодексом України умови для формування даних податкового обліку, що враховуються при визначенні фінансового результату до оподаткування, та податкового кредиту; щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивач погоджується частково на суму 4 384,17 грн. та звертає увагу, що будівля побутового обслуговування площею 1 686,9 кв. м., розташована за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, не є об'єктом оподаткування.

При цьому, погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 29 травня 2017 року №081403603 в частині, позивач просить скасувати його повністю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/10193/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив про безпідставність позовних вимог та повністю підтримав висновки акта перевірки.

В судовому засіданні 04 червня 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, звертає увагу на наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС від 29 травня 2017 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України ТОВ "Новий Друк" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 617 619,00 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням - 494 095,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 123 524,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС від 29 травня 2017 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України повідомлено ТОВ "Новий Друк" про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за грудень 2016 року у розмірі 976 282,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС від 29 травня 2017 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України ТОВ "Новий Друк" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 1 189 456,00 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням - 951 565,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 237 891,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС від 29 травня 2017 року №081403603 за порушення підпункту 266.1.1 пункту 266.1, підпункту 266.3.1 пункту 266.3, підпункту 266.5.1 пункту 266.5, підпункту 266.6.1 пункту 266.6, підпункту 266.7.5 пункту 266.7, підпункту 266.9.1 пункту 266.9, підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України ТОВ "Новий Друк" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 10 322,95 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням - 8 258,36 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2 064,59 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі акта від 18 квітня 2017 року №132/26-15-14-02-02/22891092 "Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Друк" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016" (далі по тексту - акт перевірки).

В акті перевірки, з урахуванням відповіді на заперечення на акт перевірки від 24 травня 2017 року №14051/10/26-15-14-02-02, встановлено порушення позивачем вимог підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2014 рік на суму 951 565,00 грн. та завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2016 рік на суму 976 282,00 грн.; пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за січень-червень, серпень, вересень 2014 року на суму 758 735,00 грн.; підпункту 266.1.1 пункту 266.1, підпункту 266.3.1 пункту 266.3, підпункту 266.5.1 пункту 266.5, підпункту 266.6.1 пункту 266.6, підпункту 266.7.5 пункту 266.7, підпункту 266.9.1 пункту 266.9, підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015-2016 роки на 8 258,36 грн.

Висновки акта перевірки про порушення норм Податкового кодексу України мотивовані наступним:

1) позивачем занижено інші доходи за 2014 рік на суму 6 675 617,00 грн. у зв'язку із не включенням до складу доходів коштів, отриманих у вигляді безповоротної фінансової допомоги внаслідок не підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ "Екодит" (у подальшому перейменоване на ТОВ "Готліб ЛТД"), а саме: щодо вказаного підприємства наявна інформація, що воно фігурує в складі конвертаційного центру та задіяне у схемах формування податкової вигоди третіх осіб та виконує функції "транзитера"; за результатами наявної податкової інформації встановлено дані про розгляд питання щодо арешту майна у кримінальному провадженні №00000173 та зазначення у судовому засіданні про створення ряду підприємств, зокрема ТОВ "Екодит" з метою прикриття незаконної діяльності; в ході проведення обшуку у кримінальному провадженні №0000009 вилучено печатки, установі документи, бухгалтерську та податкову звітність ряду підприємств, у тому числі ТОВ "Готліб ЛТД"; ТОВ "Екодит" не звітує з податку на прибуток та не подає фінансову звітність, періоди звітування з податку на додану вартість є короткотерміновими; до перевірки не надано первинні документи по взаємовідносинам із цим постачальником, у тому числі документів складського обліку;

2) позивач безпідставно сформував витрати за безтоварними операціями з придбання товарів/робіт у ТОВ "Преміум Принт", ПП "Іструм" та ТОВ "Реал-Гранд-Буд" і безпідставно включив до складу податкового кредиту відповідні сум податку на додану вартість, у зв'язку із не підтвердженням реальності господарських операцій, зокрема: перевіркою встановлено, що вказані постачальники здійснювали діяльність щодо формування податкової вигоди для третіх осіб шляхом неспівпадіння номенклатури придбаних та реалізованих товарно-матеріальних цінностей; за даними АІС "Податковий блок" відсутня інформація про наявність у вказаних постачальників основних засобів; встановлено картку за ознаками фіктивності; за наявною інформацією щодо кримінального провадження №0000009 було вилучено печатки, установі документи, бухгалтерську та податкову звітність ряду підприємств, зокрема ПП "Іструм", ТОВ "Реал-Гранд-Буд"; на думку відповідача, ТОВ "Преміум Принт", ПП "Іструм" та ТОВ "Реал-Гранд-Буд" задіяні в протиправних фінансово-економічних механізмах, а тому у позивач відсутнє право на формування витрат;

3) позивач не подав податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 та 2016 роки та не сплатив податок за об'єкти нерухомого майна, які перебувають у його власності, а саме: будівля побутового обслуговування, площею 277,3 кв. м та нежитлова будівля площею 1 686,9 кв. м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, виходить із наступних міркувань.

В частині висновків акта перевірки щодо неправомірного формування даних податкового обліку за операціями з ТОВ "Екодит" (ТОВ "Готліб" ЛТД), ТОВ "Преміум Принт", ПП "Іструм" та ТОВ "Реал-Гранд-Буд", суд звертає увагу, що згідно з усталеною судовою практикою при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, суду належить встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій позивача із його контрагентами - ТОВ "Екодит" (ТОВ "Готліб" ЛТД), ТОВ "Преміум Принт", ПП "Іструм" (попередня назва ПП "Діслав") та ТОВ "Реал-Гранд-Буд" (попередня назва ТОВ "Брокбудкепітал"); мету придбання та обставини використання придбаних робіт/товарів у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції.

Наявні у справі докази підтверджують, що ТОВ "Новий Друк" виготовляло та поставляло протягом січня-квітня 2014 року для ТОВ "Екодит" поліграфічну продукцію (брошури, листівки (щодо реклами продукції AVON)) на загальну суму 541 615,90 грн., що підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, вимогами-накладними та технологічними картами та ескізами.

ТОВ "Екодит" перерахувало на рахунок ТОВ "Новий Друк" грошові кошти за поставлену продукцію.

Суму вартості поставленого товару відображено позивачем у складі доходу, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за відповідні звітні періоди.

Згідно з пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Пункт 135.2 статті 135 Податкового кодексу України визначає, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Таким чином, до складу доходів, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, зокрема інших доходів, відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України, включаються зокрема суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді.

У свою чергу за визначенням підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статі 14 Податкового кодексу України безповоротна фінансова допомога - це:

сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів;

сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості;

сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності;

основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних);

сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що ТОВ "Новий Друк" отримувало від ТОВ "Екодит" суми безповоротної фінансової допомоги, зокрема у вигляді суми коштів згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами, або у вигляді суми безнадійної заборгованості, або основної суми кредиту або депозиту, що надані без встановлення строків повернення такої основної суми.

При цьому суд звертає увагу, що ГУ ДФС не наведено, якій саме ознаці безповоротної фінансової допомоги відповідно до підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статі 14 Податкового кодексу України відповідають кошти, отримані позивачем від ТОВ "Екодит".

Натомість зібрані у справі докази вказують, що кошти від ТОВ "Екодит" надійшли на рахунок позивача за поставлений товар - поліграфічну продукцію, доводи відповідача про відсутність реального здійснення господарських операцій щодо поставки товару на адресу ТОВ "Екодит" нормативно та документально не підтверджуються.

Доводи відповідача на те, що ТОВ "Екодит" конвертаційного центру та задіяне у схемах формування податкової вигоди третіх осіб та виконує функції "транзитера", не звітує з податку на прибуток та не подає фінансову звітність та, що до перевірки не надано первинні документи по взаємовідносинам із цим постачальником є безпідставними та не підтверджуються наявними у праві доказами.

Щодо зазначення в акті перевірки про короткотермінові періоди звітування ТОВ "Екодит" суд звертає увагу, що тривалість періоду звітування не є показником реальності господарських операцій.

Посилання відповідача на податкову інформацію про розгляд у суді питання щодо арешту майна у кримінальному провадженні №00000173 та зазначення у судовому засіданні про створення ряду підприємств, зокрема ТОВ "Екодит" з метою прикриття незаконної діяльності та про вилучення під час обшуку у кримінальному провадженні №0000009 ТОВ "Готліб ЛТД" відхиляються судом до уваги як такі, що не підтверджуються будь-якими доказами, у тому числі судовими рішеннями, які набрали законної сили. Крім того, ймовірні порушення покупцем вимог податкового або іншого законодавства не впливають на обов'язки продавця.

Суд також звертає увагу, що будь яких порушень з приводу правильності відображення позивачем доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, по господарським операціям з продажу товару ТОВ "Екодит" в акті перевірки не встановлено.

Враховуючи викладене, висновки акта перевірки про отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги, про заниження доходу та порушення вимог норм Податкового кодексу України є безпідставними та спростовуються матеріалами справи; відтак, визначення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток за даним епізодом порушенням є протиправним.

Матеріали справи підтверджують, що ТОВ "Преміум Принт" протягом лютого-червня 2014 року надавало ТОВ "Новий Друк" послуги з вибіркового УФ-лакування (глітер), нанесення скетч-покриття на загальну суму 59 799,20 грн. відповідно до видаткових накладних та податкових накладних.

Між ТОВ "Новий Друк" (замовник) та ПП "Діслав" (перейменоване в ПП "Іструм") (виконавець) укладено договори про надання послуг від 14 січня 2014 року №5 та від 03 лютого 2014 року №6, за умовами яких виконавець зобов'язався надати послуги з ремонту поліграфічного комплексу М-600 та його технічного обслуговування; для ремонту та технічного обслуговування виконавець використовує запасні частини, перелік та вартість яких вказана у додатку до договору.

Згідно з додатками №1 до вказаних договорів сторони домовились про ціни за надання послуг та запасних частин всього на суму 890 805,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 148 467,50 грн. та на суму 1 101 807,88 грн., у тому числі податок на додану вартість 183 634,65 грн.

Відповідно до актів виконаних робіт, видаткових накладних, податкових накладних та товарно-транспортних накладних, копії яких містяться у справі, ПП "Діслав" у період січень-березень 2014 року надало позивачу послуги з ремонту поліграфічного комплексу М-600 та його технічного обслуговування, а також поставило запчастини, необхідні для надання такого технічного обслуговування.

Між ТОВ "Новий Друк" (замовник) та ТОВ "Брокбудкепітал" (перейменоване в ТОВ "Реал-Гранд-Буд") (виконавець) укладено договір про надання послуг від 04 серпня 2014 року №04/08/14, за умовами яких виконавець продає запасні частини до машини WEB-16 у кількості, асортименті та за цінами, вказаними у додатку №1 до договору; право власності на обладнання переходить до замовника в момент підписання видаткової накладної; виконавець також зобов'язується надати послуги з ремонту та заміни запасних частин для машини WEB-16, перелік та вартість яких вказується у додатку №2 до договору; підтвердженням надання послуг за договором є акт про надання послуг.

У додатку №1 до договору сторони погодили вартість запасних частин на рівні 1 258 569,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 209 761,50 грн.; у додатку №2 до договору сторони погодили вартість послуг на рівні 139 430,90 грн., у тому числі податок на додану вартість 23 238,48 грн.

Згідно з видатковою накладною від 01 жовтня 2014 року №254, товарно-транспортною накладною від 01 жовтня 2014 року №Р254 та актом здачі-прийняття робіт від 21 жовтня 2014 року ТОВ "Брокбудкепітал" поставило позивачу запасні частини та надало послуги з ремонту.

Крім того, між ТОВ "Новий Друк" (замовник) та ТОВ "Брокбудкепітал" (перейменоване в ТОВ "Реал-Гранд-Буд") (підрядник) укладено договір від 23 березня 2014 року №24/03/14, згідно з яким змовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати у відповідності до умов даного договору роботи по ремонту, реконструкції та технічному переоснащенню об'єктів, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1.

Як підтверджують наявні у справі копії договірних цін, підсумкових відомостей ресурсів, локальних кошторисів, довідок про вартість виконаних робі та актів приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року, замовник виконав обумовлені договором будівельні роботи.

За період квітень, серпень, вересень 2014 року ТОВ "Брокбудкепітал" виписало позивачу податкові накладні на загальну суму 3 897 999,91 грн., у тому числі податок на додану вартість 649 666,65 грн.

Розрахунки позивача із вказаним вище постачальниками проведено у безготівковому порядку.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За правилами пунктів 138.4 та 138.5 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 138.6 статті 138 Податкового кодексу України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлює, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Наведені правові норми вказують, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд встановив, що первинні документи, складені у межах спірних правовідносин (акти приймання-передачі видаткові накладні), відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відсутність первинних документів під час перевірки в акті перевірки не встановлено.

Висновки акта перевірки про те, що первинні документи, виписані постачальниками, не мають юридичної сили, суд вважає безпідставними, тому що ймовірні порушення при створенні чи під час діяльності постачальників не позбавляють правового значення виписаних ними первинних документів.

Посилання відповідача на дані АІС "Податковий блок" щодо відсутність інформація про наявність у постачальників основних засобів, встановлення картки за ознаками фіктивності є безпідставними, оскільки зазначені обставини не підтверджуються будь-якими доказами, а наявність чи відсутність в автоматизованих системах контролюючого органу відомостей про постачальників не впливає на право покупця формувати дані податкового обліку по господарським операціям з такими постачальниками.

Щодо зазначення в акті перевірки про інформацію щодо кримінального провадження №0000009, в ході якого вилучено печатки, установі документи, бухгалтерську та податкову звітність ряду підприємств, зокрема ПП "Іструм", ТОВ "Реал-Гранд-Буд", та висновки про те, що ТОВ "Преміум Принт", ПП "Іструм" та ТОВ "Реал-Гранд-Буд" задіяні в протиправних фінансово-економічних механізмах, суд звертає увагу, що акт перевірки та відзив на позовну заяву не містять посилань на конкретні судові рішення, де вказано ці обставини, а відповідач не надав відповідних доказів на їх підтвердження.

Крім того, відповідачем не наведено, яким чином відомі йому кримінальні провадження стосуються власне позивача або безпосередньо його постачальників, а також відповідні судові рішення, які набрали законної сили та можуть бути свідченням недобросовісності ТОВ "Новий Друк" при формуванні податкових вимог.

Досліджуючи питання пов'язаності придбаних позивачем робіт з його господарською діяльністю та реальність господарських операцій, суд зазначає про наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як встановлено судом, ТОВ "Новий Друк" є поліграфічним підприємством, яке надає послуги з дизайну, верстки, друку, золототиснення, висікання, зшивки, склейки, оформлення книг в обкладинки чи футляр до упаковки в термоплівку готової продукції, про що можна дізнатися також з мережі Інтернет за посиланням http://ndruk.kiev.ua/uk/main/.

ТОВ "Новий Друк" має необхідні потужності (нерухоме майно, обладнання, штат працівників) для здійснення господарської діяльності, зокрема: позивач є власником об'єкта нерухомого майна - будівля побутового обслуговування, площею 277,3 кв. м та нежитлова будівля площею 1 686,9 кв. м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1.

Як свідчить акт перевірки (стор. 6), за перевірений період складала від 261 до 425 осіб.

Враховуючи характер придбаних товарів та послуг, на підставі письмових пояснень позивача та наданих ним документів суд встановив, що придбані у ТОВ "Преміум Принт", ПП "Діслав" (ПП "Іструм") та ТОВ "Брокбудкепітал" (ТОВ "Реал-Гранд-Буд") товари безпосередньо стосуються господарської діяльності ТОВ "Новий Друк".

На підтвердження реальності господарських операцій та мети придбання робіт для провадження господарської діяльності позивач надав до суду копії наступних документів: господарські договори, видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, договірні ціни, підсумкові відомості ресурсів, локальні кошториси, довідки про вартість виконаних робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт, фотознімки об'єктів, а також оборотно-сальдові відомості та картки рахунків.

Співставлення змісту первинних документів та доказів підтвердження фактичного виконання робіт вказує, що ТОВ "Новий Друк" здійснювало витрати на придбання у ТОВ "Преміум Принт", ПП "Діслав" (ПП "Іструм") та ТОВ "Брокбудкепітал" (ТОВ "Реал-Гранд-Буд") товарів та послуг для провадження своєї господарської діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

За таких підстав, суд вважає, що позивач правомірно формував витрати за перевірений період по взаємовідносинам з ТОВ "Преміум Принт", ПП "Діслав" (ПП "Іструм") та ТОВ "Брокбудкепітал" (ТОВ "Реал-Гранд-Буд").

Оцінюючи правомірність висновків акта перевірки про безпідставне включення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість відповідних сум податку по спірних господарських операціях, суд керується наступним.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Судом встановлено вище, що придбання позивачем у ТОВ "Преміум Принт", ПП "Діслав" (ПП "Іструм") та ТОВ "Брокбудкепітал" (ТОВ "Реал-Гранд-Буд") товарів та послуг безпосередньо пов'язано з його господарською діяльністю, а здійснені господарські операції є реальними та підтверджуються необхідними документами.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагенти позивача - ТОВ "Преміум Принт", ПП "Діслав" (ПП "Іструм") та ТОВ "Брокбудкепітал" (ТОВ "Реал-Гранд-Буд"), були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг; в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

В контексті спірних правовідносин суд вважає за необхідне відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Інтерсплав" проти України (2007 рік, заява №803/02),"Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що "справедливий баланс" не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Враховуючи викладене, на думку суду, позивач правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по відносинам із ТОВ "Преміум Принт", ПП "Діслав" (ПП "Іструм") та ТОВ "Брокбудкепітал" (ТОВ "Реал-Гранд-Буд"), тому, висновки актів перевірки про заниження податку на додану вартість є помилковими, а збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість протиправним.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС від 29 травня 2017 року №№, , є протиправними та підлягають скасуванню.

В частині податкового повідомлення-рішення від 29 травня 2017 року №081403603 про визначення суми грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За правилами підпункту 266.7.5 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта/об'єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Відповідно до підпункту "б" підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України податкове зобов'язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

Таким чином, юридична особа - власник об'єктів нежитлової нерухомості, які є об'єктом оподаткування, зобов'язана подавати податкову декларацію та сплачувати його до бюджету.

Як встановлено в акті перевірки, та не заперечується позивачем, згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ "Новий Друк" є власником об'єкта нерухомого майна - будівля побутового обслуговування, площею 277,3 кв. м. та нежитлова будівля площею 1 686,9 кв. м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1.

Разом з тим, підпункт "є" підпункту 266.2.2 1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України встановлює, що не є об'єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, об'єкт нерухомого майна - нежитлова будівля площею 1 686,9 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1, має код 1251.9 "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне", що також підтверджується ТОВ "Інженерно-Технічний Центр "Будівельна Експертиза" у листі від 12 січня 2015 року №2.

Крім того, як зазначає позивач, та не спростовується відповідачем, нежитлова будівля площею 1 686,9 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1, використовується виключно як виробниче приміщення.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що визначення суми податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в частині належного позивачу нерухомого майна - нежитлова будівля площею 1 686,9 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1, є безпідставним.

Разом з тим у відповіді на відзив позивач вказав, що погоджується із визначенням суми податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, частково на суму 4 384,17 грн., оскільки будівля площею 1 686,9 кв. м., розташована за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, не є об'єктом оподаткування.

Таким чином, правомірність нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо об'єкта нерухомого майна - будівля побутового обслуговування, площею 277,3 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1, під сумнів не ставиться, а тому за 2015-2016 роки позивач мав подавати відповідні податкові декларації та сплачувати податок за це нерухоме майно.

На стор. 76 акта перевірки (а.с. 91 т. І) зазначено, що сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за будівлю площею 277,3 кв. м. у 2015 році становить 562,92 грн., у 2016 році - 3 821,19 грн., всього 4 384,11 грн.; сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за будівлю площею 1 686,9 кв. м. у 2016 році становить 3 874,25 грн.

Згідно з розрахунком податкового зобов'язання та штрафних санкцій (а.с. 129 т. І) сума донарахованого податку всього становить 8 258,36 грн., застосовано штрафні санкції у розмірі 25% нарахованого податкового зобов'язання та штрафні санкції за неподання податкових декларацій за 2015 та 2016 роки.

Враховуючи обов'язок позивача подавати у 2015-2016 роках податкову декларацію за податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо об'єкта нерухомого майна - будівля побутового обслуговування, площею 277,3 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1, та сплачувати відповідний податок, на думку суду, визначення ТОВ "Новий друк" суми податкового зобов'язання у розмірі 4 384,11 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 25% нарахованого податкового зобов'язання, а саме 1 096,03 грн., та штрафних санкцій за неподання податкових декларацій за 2015 та 2016 роки у розмірі 340,00 грн. (170,00 грн. х 2), а всього 5 820,14 грн., є правомірним.

Таким чином, податкове повідомлення рішення від 29 травня 2017 року №081403603 підлягає скасуванню лише в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за будівлю площею 1 686,9 кв. м. у розмірі 3 874,25 грн. та в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 25% нарахованого податкового зобов'язання - 968,56 грн., всього на суму 4 842,81 грн.

Разом з тим, оскільки позивач просить скасувати податкове повідомлення рішення від 29 травня 2017 року №081403603 у повному обсязі, позовні вимоги ТОВ "Новий Друк" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем частково доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Новий Друк" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 41 833,96 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Друк" (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1; ідентифікаційний код 22891092) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ідентифікаційний код 39439980) від 29 травня 2017 року №№, , .

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ідентифікаційний код 39439980) від 29 травня 2017 року №081403603 в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 4 842,81 грн., у тому числі за податковими зобов'язаннями 3 874,25 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 968,56 грн.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Друк" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 41 833,96 (сорок одна тисяча вісімсот тридцять три гривні дев'яносто шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у місті Києві.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко