Справа № 822/1487/18
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1487/18
РІШЕННЯ

іменем України

08 червня 2018 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М.

за участі:секретаря судового засідання Нетичай Ю.В. позивача: ОСОБА_1, представника відповідача: Гаєвської Т.А.,
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної служби України з питань праці Управління Держпраці у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з питань праці Управління Держпраці у Хмельницькій області від 03 квітня 2018 року №22/113 про накладення штрафу у розмірі 111690,00 грн.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

На обгрунтування позовних вимог, та у відповіді на відзив позивач зазначила, що посадовими особами ГУ ДФС у Хмельницькій області проведено документальну позапланову перевірку ОСОБА_1 щодо дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору до бюджету, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року. Під час перевірки встановлено порушення позивачем вимог ст.ст. 2, 21, 24 КЗпП України, а саме: допущено відносини, що мають ознаки трудових без належного їх оформлення. На підставі встановлених порушень, 03.04.2018 року начальником Управління Держпраці у Хмельницькій області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №22/113, якою на позивача накладено штраф у розмірі 111690,00 грн.

Позивач із вказаною постановою не погоджується, зазначаючи про те, що під час проведеної перевірки нею було надано цивільно-правовий договір від 01.02.2018 року, згідно якого в період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року громадянка ОСОБА_3 зобов'язана була надавати допомогу по послугах у викладці та складанні товару по мірі необхідності, за що отримувала винагороду у розмірі 50 гривень за одну викладку та складання товару. Вказала, що оплата виконувалась не пізніше останнього дня місяця в якому надавались послуги. Сума виплачених коштів за надані послуги склала 600 грн. Зазначила, що по вказаних цивільно-правових відносинах до Ізяславського відділення Славутської ОДПІ подала відповідну звітність та сплатила до бюджету належні суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску.

Відповідач заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач зазначив, що під час перевірки позивачем надано цивільно-правовий договір від 01.02.2018 року укладений між ОСОБА_1 та громадянкою ОСОБА_3. Згідно даного договору ОСОБА_3 надає послуги по викладці та складанню товару. Даною цивільно-правовою угодою не передбачено послуг щодо продажу товару. Тому наявність у ФОП ОСОБА_1 із ОСОБА_3 цивільно-правових відносин (надання послуг по викладці та складанню товару) не заперечує факту існування неоформлених трудових відносин щодо продажу товару підприємця на його торговому місці.

Вказав, що Управління Держпраці погоджується з висновками органів ДФС щодо неоформлення трудових відносин ФОП ОСОБА_1 з продавцем її товарів ОСОБА_3 Вважає, що постанова про накладення штрафу від 03.04.2018 року №22/113 винесена відповідачем правомірно, тому у суду відсутні підстави для її скасування.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити адміністративний позов повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець, РНОКПП - НОМЕР_1.

На підставі наказу про проведення документальної позапланової перевірки №779 від 27.02.2018 року та направлень на перевірку від 27.02.2018 року №№650, 651 виданих ГУ ДФС у Хмельницькій області, у період з 01.03.2018 року по 06.03.2018 року, посадовими особами ГУ ДФС у Хмельницькій області проведена документальна позапланова перевірка ОСОБА_1 щодо дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору до бюджету, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року.

За результатами проведеної перевірки складений акт про результати документальної позапланової перевірки ОСОБА_1 №537/22-01-13-07/НОМЕР_1 від 15.03.2018 року.

В акті перевірки №537/22-01-13-07/НОМЕР_1 від 15.03.2018 року відображені порушення ФОП ОСОБА_1:

- вимог ст.ст. 2, 21, 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року №322-VІІІ із змінами та доповненнями, ФОП ОСОБА_1 допущено відносини, що мають ознаки трудових без належного їх оформлення;

- п.57.1 ст.57, пп.168.1.4 п.168.1 ст.168, пп. а п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно перераховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 108 грн.;

- п.1 ч.2 ст.6, ч.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно перераховано єдиний соціальний внесок в сумі 132 грн.;

- пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, п.57.1 ст.57, пп.168.1.4 п.168.4 ст.168, пп. а п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 9 грн.

Окрім того, в акті про результати документальної позапланової перевірки ОСОБА_1 №537/22-01-13-07/НОМЕР_1 від 15.03.2018 року зазначено, що в ході проведення працівниками ГУ ДФС у Хмельницькій області фактичної перевірки фізичної особи ОСОБА_3 (акт від 21.02.2018 р. №0181/22-01-13-07/НОМЕР_2), станом на 11 год. 30 хв. 15.02.2018 року відпуск товарів, що належить ФОП ОСОБА_1 проводився громадянкою ОСОБА_3, яка пояснила, що торгує за її дорученням. Окрім того, в період відсутності підприємця продає товар, самостійно доставляє товар на місце продажу та розкладає його. Одночасно особа не конкретизувала періоду протягом якого працює та зазначила, що отримує винагороду у розмірі 5% від суми виручки. Про місце зберігання товару, розмір отриманого доходу та чи оформлялись офіційно трудові відносини повідомити відмовилась.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 - головний державний ревізор-інспектор відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Хмельницькій області пояснив, що в ході проведення контрольно - перевірочних заходів за адресою Хмельницька обл., м. Ізяслав, вул. Вокзальна, ОСОБА_3 продала одному із працівників ГУ ДФС у Хмельницькій області дві пари шкарпеток чоловічих по ціні 10 грн. за пару. Також зазначив, що вказаний товар належить ФОП ОСОБА_1, а ОСОБА_3 здійснила реалізацію її товару без оформлених трудових відносин із підприємцем.

Для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 надано цивільно-правовий договір від 01.02.2018 року, який укладений між ОСОБА_1 (надалі - Замовник) та ОСОБА_3 (надалі - Виконавець).

Вказаний договір досліджений судом в судовому засіданні.

Так, згідно вказаного договору в період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання виконати такі роботи: надати допомогу по послугах у викладці та складанню товару по мірі необхідності. За надані послуги Замовник сплачує Виконавцеві винагороду у розмірі 50,00 грн. за одну викладку та складання товару. Оплата виконується не пізніше останнього дня місяця, в якому надавались послуги.

Зазначений договір підписаний Сторонами - ОСОБА_1 (Замовник) та ОСОБА_3 (Виконавець).

Відповідно акту прийому наданих послуг від 28.02.2018 року до цивільно-правового договору від 01.02.2018 року, послуги (робота) передбачена цивільно-правовим договором від 01.02.2018 року Виконавцем (ОСОБА_3) були надані у період з 01.02.2018 року по 16.02.2018 року за 12 днів, а Замовником (ОСОБА_1) прийняті, а саме: послуги по викладці та складанню товару. Узгоджена Сторонами винагорода Виконавця склала 600,00 грн.

Вказані обставини, підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок фізична особа ОСОБА_3, яка також зазначила, що ОСОБА_1 не доручала їй здійснювати реалізацію її товару, зокрема шкарпеток чоловічих, а шкарпетки чоловічі по ціні 10 грн. за пару продала за власною ініціативою.

Також, свідок - фізична особа - підприємець ОСОБА_5, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 допомагала ОСОБА_1 лише у викладці та складанні товару по мірі необхідності.

Встановлено, що згідно податкового розрахунку Форми №1 ДФ від 13.04.2018 року, та звіту про суми нарахованої заробітної плати та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 06.03.2018 року, копії яких містяться в матеріалах справи, із загальної суми нарахованого та виплаченого доходу в розмірі 600,00 грн. позивачем за цивільно-правовим договором перераховано до органів доходів і зборів суми податку на доходи фізичних осіб (108,00 грн.), військового збору (9,00 грн.) та єдиного соціального внеску (132,00 грн.).

На підставі акту перевірки №537/22-01-13-07/НОМЕР_1 від 15.03.2018 року, 03.04.2018 року начальником Управління Держпраці у Хмельницькій області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №22/113, якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 111690,00 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин 4, 5 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Як передбачено ч. 1 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями п. п. 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого 11.02.2015 постановою Кабінету Міністрів України № 96, Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю і здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

В свою чергу, Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Тобто, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Хмельницької області.

Судом встановлено, що відповідачем прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу №22/113 від 03.04.2018 року на підставі висновків про порушення позивачем вимог ст.ст. 2, 21, 24 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу законів про працю України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно з частиною першою статті 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частини 1, 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України).

Згідно з ч. 1 ст. 23 Кодексу законів про працю України, трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Цивільно - правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці.

У відповідності до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1). Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони (частина 2). Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору (частина 3). До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів (частина 4).

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ст. 837 Цивільного кодексу України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Згідно п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Підпунктом1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (ч.8 ст.9 вказаного Закону).

ПОЗИЦІЯ СУДУ

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВ

Суд не погоджується з твердженнями представника відповідача про те, що позивачем допущено відносини з ОСОБА_3, що мають ознаки трудових без належного їх оформлення, з огляду на наступне.

У акті перевірки вказано, що гр. ОСОБА_3 працює у позивача по цивільно-правовому договору.

Судом досліджено вказаний цивільно-правовий договір від 01.02.2018 року, який укладений між ОСОБА_1 (надалі - Замовник) та ОСОБА_3 (надалі - Виконавець) про виконання робіт: надання послуг по викладці та складанню товару по мірі необхідності. Підставою для підписання документа, який підтверджує виконання робіт виконавцем за цим договором є акт прийому наданих послуг. Термін дії договору з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року.

Відповідно до акту прийому наданих послуг від 28.02.2018 року за виконану роботу замовник сплатив виконавцю 600,00 грн.

Як зазначив позивач, та враховано судом, що згідно податкового розрахунку Форми №1 ДФ від 13.04.2018 року, та звіту про суми нарахованої заробітної плати та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 06.03.2018 року, копії яких містяться в матеріалах справи, із загальної суми нарахованого та виплаченого доходу в розмірі 600,00 грн. позивачем за цивільно-правовим договором від 01.02.2018 року перераховано до органів доходів і зборів суми податку на доходи фізичних осіб (108,00 грн.), військового збору (9,00 грн.) та єдиного соціального внеску (132,00 грн.).

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Законодавством України передбачені різні шляхи реалізації цього права. Виходячи з положень КЗпП України та ЦК України реалізувати своє право на працю можна шляхом укладення трудового договору, контракту або цивільно-правового договору, зокрема: договору підряду, договору доручення, авторського договору та інших цивільно-правових угод. Усі ці договори регулюють суспільні відносини у сфері трудової діяльності осіб, хоча їх правове регулювання істотно відрізняється.

Проаналізувавши, приписи спеціального Закону, що регулює державну політику у сфері трудових відносин, суд наголошує, що трудовий договір за своєю правовою природою регулює процес праці, а цивільно-правовий договір, у даному випадку - договір надання послуг, - укладається з метою вчинення певних дій та за згодою певних осіб для досягнення результатів певної діяльності. Правовідносини, що виникають у випадку взяття фізичною особою обов'язку виконати роботу (послугу) і передати замовникові результат роботи, - виникають на підставі цивільно-правового договору. Разом з тим, укладення трудового договору зумовлює дотримання працівником внутрішнього трудового розпорядку роботодавця, про прийняття його на роботу видається наказ, працівник має право на одержання допомоги з соціального страхування та - ним на одержання певних пільг тощо.

Суд звертає увагу, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Предметом трудових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Відповідачем не доведено, а судом не встановлено факту прийняття гр. ОСОБА_3 на роботу за конкретною кваліфікацією, професією, посадою; поширення на неї правил внутрішнього трудового розпорядку; постійний характер трудових відносин між нею та позивачем, тобто що цивільно-правовий договір, оформлений з гр. ОСОБА_3 містить ознаки трудового договору.

Таким чином, вважаючи, що між сторонами наявні трудові відносини, Державною службою України з питань праці Управління Держпраці у Хмельницькій області залишено поза увагою те, що основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Отже, висновки відповідача в частині порушення позивачем вимог ст.ст. 21, 24 КЗпП України, а саме наявність неоформлених трудових відносин з гр. ОСОБА_3, є необґрунтованими.

Водночас, суд звертає увагу, що для притягнення особи до відповідальності відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України в його діях повинно бути декілька складових: фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин та виплата йому заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків.

Враховуючи те, що суд встановив відсутність порушення статей 21 та 24 Кодексу законів про працю України при оформленні взаємовідносин з ОСОБА_3, тобто відсутність факту допуску працівника до роботи без належного оформлення трудового договору, а також відсутність підстав для застосування штрафів, передбачених статтею 265 Кодексу законів про працю України, то винесена постанова від 03.04.2018 року №22/113 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведена правомірність винесення оскаржуваної постанови від 03 квітня 2018 року №22/113 про накладення штрафу у розмірі 111690,00 грн., а тому адміністративний позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

За змістом частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 1116,90 грн. В зв'язку із задоволенням позовних вимог, на користь позивача необхідно присудити 1116,90 грн. судових витрат.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з питань праці Управління Держпраці у Хмельницькій області від 03.04.2018 року №22/113.

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань праці Управління Держпраці у Хмельницькій області судові витрати в сумі 1116,90 грн. (одна тисяча сто шістнадцять грн. 90 коп.).

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 30300, РНОКПП - НОМЕР_1).

Відповідач: Державна служба України з питань праці Управління Держпраці у Хмельницькій області (вул. Кам'янецька, 74, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29013, код ЄДРПОУ - 39793137).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 14 червня 2018 року

Головуючий суддя П.М. Майстер