Справа № 804/1221/18
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2018 р. справа № 804/1221/18
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він у 1986 році працював інженером по трудомістких процесах колгоспу ім. Куйбишева Апостолівського району Дніпропетровської області, та з 20 листопада 1986 року був призначений на збори від Апостолівського районного військомату і відправлений на ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що відбулася 26 квітня 1986 року, яка згодом була оцінена як «Чорнобильська техногенна катастрофа». Позивач зазначає, що він працював на ІМЕР на базі танка по очищенню і вивозу радіоактивних відходів, та його робоча вахта скінчилася 20 січня 1987 року. З 1988 року позивач став погано себе почувати, та у 1991 році було встановлено зв`язок його захворювання із наслідками аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач одержав посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії безстроково. У березні 2001 року був визнаний інвалідом ІІІ групи, а з березня 2004 року -інвалідом ІІ групи І категорії. За рішенням МСЕК від 20.03.2007 року визнаний інвалідом II групи 1 категорії безстроково. Так, позивач звернувся до Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про обчислення пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з щорічним перерахунком відповідно до Постанови №851, проте, відповідач відмовив у задоволенні вимог заяви, посилаючись на те, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як військовозобов`язаний, призваний на військові збори, а не під час проходження дійсної строкової служби. Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі, та відповідно до частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
При вирішенні клопотання відповідача щодо заміни сторони її правонаступником, судом встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України № 821 від 08.11.2017 р. Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України, Криворізьке південне об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є правонаступником відповідача у спірних правовідносинах, що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до частини 1 статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Керуючись приписами статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у письмовому відзиві на позов, дослідивши письмові докази та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно із частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Судом досліджено письмові докази, наявні в матеріалах справи, а саме: копія паспорта ОСОБА_1 ; копія ідентифікаційного коду ОСОБА_1 ; копія посвідчення ліквідатора Чорнобильської катастрофи; копія посвідчення інваліда; копія довідки МСЕК; копія відповіді Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області; розрахунок суми стягнення; копія Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; копія заяви позивача про перерахунок пенсії; копія довідки від 26.04.2001 року про проходження військової служби; копія архівної довідки від 07.04.2004 року № 9369; копія довідки про заробітну плату.
Так, судом встановлено, що у 1986 році ОСОБА_1 працював інженером по трудомістких процесах колгоспу імені Куйбишева Апостолівського району Дніпропетровської області. З 20 листопада 1986 року був призначений на збори від Апостолівського районного військового комісаріату, та направлений на ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на якій 26 квітня 1986 року сталась аварія.
З матеріалів справи вбачається, що позивач працював на ІМЕР на базі танка по очищенню і вивозу радіоактивних відходів. Робоча вахта скінчилась 20 січня 1987 року.
У 1991 році було встановлено зв`язок чисельних захворювань позивача з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, та він одержав посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС І категорії безстроково.
У березні 2001 року ОСОБА_1 був визнаний інвалідом ІІІ групи, а з березня 2004 року - інвалідом ІІ групи І категорії.
За рішенням МСЕК від 20.03.2007 року ОСОБА_1 визнаний інвалідом ІІ групи 1 категорії безстроково.
Так, згідно із частиною 1 статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Частиною 3 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 року № 851 (далі - Постанова №851) внесено зміни до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, а саме, доповнено її пунктом 9-1 такого змісту: "9-1. За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок нього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою: П = Зс х Кзс х (Кв: 1 00% ), де П - розмір пенсії; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під чає обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках). Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою: Кзс = Зп(міп) х 5/3с1, де Зп (мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року; Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року. Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи. У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом па 1 січня відповідного року. Постанова № 851 застосовується з 01.10.2017 року.
Так, судом встановлено, що позивач звернувся до Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою щодо обчислення пенсії в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з щорічним перерахунком відповідно до Постанови №851.
У відповіді від 03.01.2017 року № Я-474 року, заступник начальника управління відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 , посилаючись на те, що він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як військовозобов`язаний, призваний на військові збори, а не під час проходження дійсної строкової служби.
Проте, суд вважає, що позиція відповідача не відповідає діючому законодавству, а саме, відбувається звуження змісту поняття «осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи», оскільки в пункті 9-1 вказано перелік таких осіб, до яких відносяться і ті які приймали участь в ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, зокрема, під час проходження дійсної строкової служби, тому, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовну вимогу щодо визнання протиправними дій такою, що підлягає задоволенню.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, з метою захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену державну пенсію, починаючи із 01.10.2017 року.
Так, частиною 1 статті 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що саме Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.
Разом з тим, частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, завданням Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та відновлення порушеного права. Суд не наділений повноваженнями щодо зобов`язання суб`єктів владних повноважень вчиняти дії у майбутноьому, враховуючи, що у судовому порядку має встановлюватись порушення права, тому, в частині позовних вимог про зобов`язання перераховувати/обчислювати пенсію позивача в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 01.02.2018 року та довічно суд вважає відмовити.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для повного встановлення обставин справи щодо ухвалення законного судового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду не понесено судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду, тому, суд не вирішує питання щодо їх повернення.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 9, 72 - 77, 90, 139, 246 - 247, 249, 255, 263, 295, 297Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи із 01.10.2017 року.
Копію рішення направити всім сторонам по справі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу, безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.П. Павловський