Справа № 818/1421/18
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/1421/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старосуда М.І.

суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2018, суддя В.О. Павлічек, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 10.04.18 по справі № 818/1421/18

за позовом ОСОБА_1

до начальника Лебединського відділення поліції Головного управління Національної поліції України в Сумській області ОСОБА_2

про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до начальника Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_2, в якому просив визнати неправомірними дії начальника Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_2, що полягають в розгляді його заяви від 10.09.2017 року № 428 в порядку Закону України "Про звернення громадян".

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2018р. відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки суд не врахував, що він оскаржує управлінські функції керівника поліції, за яких його заява № 428 не надійшла до слідчих та була розглянута відповідачем по Закону України Про звернення громадян, тобто по закону, який не застосовується при даних обставинах.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі виходив з того, що вимоги позивача не належать до юрисдикції адміністративного суду, оскільки не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов'язані із оскарженням дій відповідача, вчинених в межах досудового розслідування у кримінальній справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до начальника Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області із заявою від 10.09.2017 року № 428 про внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ст.191, 356, 364 та 366 КК України.

Листом від 18.09.2017 року № 12965 начальник Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області повідомив позивача, що по його заяві від 11.09.2017 року проведено перевірку. Згідно ст. 8 Закону України Про звернення громадян не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом, від одного і того ж громадянина, з одного ж питання, якщо перше вирішено по суті. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення. З цих підстав подальший розгляд заяви припинено.

Як вказав позивач у позовній заяві, він в подальшому неодноразово звертався до Лебединського ВП з аналогічними повідомленнями про зазначені злочини, зокрема із заявою № 729 від 28.12.2017 року, але рішення про внесення відомостей до ЄРДР не було прийняте.

З цих підстав позивач звернувся зі скаргою на бездіяльність щодо внесення відомостей до Єдиного Державного реєстру досудових розслідувань до Лебединського районного суду Сумської області.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 22.02.2018 року по справі № 580/2410/17 (провадження 1-кс/580/7/18) на підставі ст.ст.303,306,307 КПК України зобов'язано начальника слідчого відділу Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області внести відомості відповідно до заяви ОСОБА_1 від 28.12.2017 року № 729 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що статтею 60 КПК України визначено, що заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Отже, позивач є заявником в розумінні ст. 60 КПК України, а тому відповідно до ст. 303 КПК України він вправі оскаржити дії, рішення та бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року у справі № 19-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 про офіційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності, правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. В цьому ж рішенні Конституційний Суд наголосив, що здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі. Отже, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб'єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до начальника Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області із заявою від 10.09.2017 року № 428 про внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ст.191, 356, 364 та 366 КК України, а в позовній заяві позивач просить визнати неправомірними дії начальника Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області, що полягають в розгляді його заяви від 10.09.2017 року № 428 в порядку Закону України "Про звернення громадян".

Таким чином, оскаржувана позивачем бездіяльність відповідача пов'язана з виконанням обов'язків відповідача в рамках кримінального провадження, а тому законність процесуальних актів, дій чи бездіяльності, вчинених при здійсненні процесуальних повноважень, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Колегія суддів зазначає, що імперативний припис п.2 ч.2 ст. 19 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про оскарження бездіяльності посадової особи Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області під час організації перевірки заяви про кримінальне правопорушення повинно розглядатися у межах кримінального, а не адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, є правомірним.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та прийняв законне рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 по справі № 818/1421/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її прийняття шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6