Справа № 803/430/18
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року ЛуцькСправа № 803/430/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Борсук С.А., Мрочка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Волинської митниці ДФС про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4.) з позовом до Волинської митниці ДФС про визнання дій щодо складання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2018/01346 від 23 лютого 2018 року, визнання протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2018/01346 від 23 лютого 2018 року.

Ухвалою від 20 березня 2018 року провадження у справі було відкрито та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 лютого 2018 року через митний пункт «Ягодин» здійснювалось ввезення транспортного засобу особистого користування з метою транзиту через митну територію України, а саме: автомобіль марки Lexus GS430, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Для митного оформлення транспортного засобу подано паспорт громадянина для виїзду за кордон, свідоцтво про реєстрацію автомобіля.

Однак, відповідачем відмовлено у митному оформленні у зв'язку із порушенням вимог пункту 1 статті 381 та пункту 60 статті 4 Митного кодексу України.

Проте позивач зазначає, що ввезення транспортного засобу особистого користування, який перебуває у користуванні, зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, здійснено з дотриманням вимог пункту 1 статті 381 та пункту 60 статті 4 Митного кодексу України.

23 лютого 2018 року головним державним інспектором відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС Мрочко В.М. складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2018/01346.

Відтак, вважає дії Волинської митниці ДФС щодо складання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2018/01346 протиправними, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2018/01346 протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що відповідно до частини четвертої статті 318 Митного кодексу України митний контроль товарів, транспортних засобів у пунктах пропуску через державний кордон України здійснюється відповідно до типових технологічних схем митного контролю, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 451 (далі - Технологічна система) під час митного контролю та митного оформлення автомобільних транспортних засобів і товарів митні органи у пунктах пропуску здійснюють, зокрема, перевірку комплектності документів, необхідних для митного контролю та митного оформлення автомобільних транспортних засобів і товарів відповідно до заявленого митного режиму, а також відомостей, зазначених у цих документах; прийняття рішення про вжиття заходів, необхідних для забезпечення додержання законодавства з питань митної справи під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України; оформлення встановлених законодавством митних документів за результатами митного контролю та митного оформлення автомобільних транспортних засобів і товарів; прийняття рішення щодо пропуску або відмови у пропуску автомобільних транспортних засобів і товарів на митну територію України або за межі митної території України, випуску товарів.

Пунктом 7 Технологічної системи передбачено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України.

Згідно із абзацом 2 пункту 16 Технологічної системи, за результатами митного контролю митні органи приймають рішення про пропуск або відмову в пропуску та митному оформленні автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України та повернення їх на територію суміжної держави.

Так, під час перевірки документів наданих гр. України ОСОБА_4 для митного оформлення автомобіля марки Lexus GS430, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_3, країна реєстрації - GB, було виявлено, що технічний паспорт на вищезазначений автомобіль подавався не цілісним, аркуші були відокремлені різного відтінку, з двох сторін з однаковим вмістом, на одній з сторін в 6 розділі щодо даного громадянина запис був відсутній, адреса, яка зазначалася в розділі 6 була м. Лондон, хоча в паспорті громадянина ОСОБА_4 штампу про перебування на постійному або тимчасовому консульському обліку не було. Сам запис щодо позивача не був засвідченим уповноваженим органом країни реєстрації.

Також зазначає, що технічні паспорти видані уповноваженими органами Великої Британії мають вигляд розгорнутої книжечки.

Вищенаведене ставить під сумнів достовірність поданих до митного оформлення документів, а саме технічного паспорта на автомобіль марки Lexus GS430, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Крім того, в ЄАІС органів доходів і зборів наявна інформація, що ОСОБА_4 24 лютого 2018 року хотів ввезти автомобіль марки Lexus GS430, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_3, країна реєстрації - GB, на митну територію України у зоні діяльності Львівської митниці ДФС України. Однак, посадовими особами митниці складено картку відмови в пропуску даного транспортного засобу на територію України за № UA209030/2018/00522 та прийнято рішення про повернення вищезазначеного автомобіля на суміжну сторону.

У відповіді на відзив від 08 травня 2018 року вх. № 6016/18 представник позивача звертає увагу на безпідставність та необґрунтованість тверджень відповідача щодо порушення цілісності свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів.

Разом з тим, щодо відсутності штампу у паспорті позивача про перебування на постійному або тимчасовому консульському обліку зазначає наступне.

Згідно пункту 1.5 Правил ведення закордонними дипломатичними установами України консульського обліку громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном, та дітей - громадян України, усиновлених іноземцями або громадянами України, які постійно проживають за кордоном, затверджених наказом Міністерства закордонних справ України № 337 від 17 листопада 2011 року, консульський облік здійснюється у випадках:

- постійного проживання громадянина України за кордоном на законних підставах;

- тимчасового перебування громадянина України за кордоном на законних підставах більше ніж три місяці.

Однак, позивач постійно проживає на території України, за кордоном не перебував більше ніж три місяці, а відтак твердження відповідача про обов'язок ОСОБА_4 перебувати на відповідному консульському обліку є необґрунтованими.

У судовому засіданні 06 червня 2018 року представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23 лютого 2018 року в зону митного контролю пункту пропуску для автомобільного сполучення «Ягодин» у напрямку в'їзду в Україну по смузі руху «зелений коридор» заїхав транспортний засіб марки Lexus GS430, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням громадянина України ОСОБА_4.

Для митного оформлення транспортного засобу позивачем подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 05 лютого 2018 року та паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 від 28 квітня 2016 року.

Однак ОСОБА_4 відмовлено у пропуску через митний кордон України у зв'язку із порушенням вимог пункту 1 статті 381 та пункту 60 статті 4 Митного кодексу України, відсутні документи, що підтверджують право власності або тимчасове користування на транспортний засіб марки Lexus GS430, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_3, та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2018/01346.

У цій же картці відмови митний орган роз'яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: подання документів, що підтверджують право власності або тимчасове користування на транспортний засіб особистого користування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Згідно із пунктом 60 частини першої статті 4 Митного кодексу України транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Відповідно до Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 451 (далі - Технологічна система) під час митного контролю та митного оформлення автомобільних транспортних засобів і товарів митні органи у пунктах пропуску здійснюють, зокрема, перевірку комплектності документів, необхідних для митного контролю та митного оформлення автомобільних транспортних засобів і товарів відповідно до заявленого митного режиму, а також відомостей, зазначених у цих документах; прийняття рішення про вжиття заходів, необхідних для забезпечення додержання законодавства з питань митної справи під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України; оформлення встановлених законодавством митних документів за результатами митного контролю та митного оформлення автомобільних транспортних засобів і товарів; прийняття рішення щодо пропуску або відмови у пропуску автомобільних транспортних засобів і товарів на митну територію України або за межі митної території України, випуску товарів.

Пунктом 7 Технологічної системи передбачено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України.

Так, для перевірки та митного оформлення автомобіля було подано паспорт для виїзду за кордон та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Сполученого Королівства форми V5C (далі - Свідоцтво).

З копії нотаріально засвідченого перекладу Свідоцтва вбачається, що V5C - це паперовий документ, в якому зазначено хто є зареєстрованою особою, що експлуатує транспортний засіб і може використовуватись для інформування DVLA про зміни власника.

Заповнення V5C (паперовий метод) здійснюється наступним чином.

Продавець заповнює розділ 6 «Дані нової зареєстрованої особи, що експлуатує транспортний засіб». Продавець і покупець підписують заяву у розділі 8. Далі продавець заповнює розділ 10 «Дані нової зареєстрованої особи, що експлуатує транспортний засіб» і передає його покупцю. Надсилає її до DVLA, Свонсі, SA99 1DD.

Таким чином, особа, яка продає транспортний засіб і яка є зареєстрованою особою, що розпоряджається транспортним засобом на законній основі повинна зробити ряд дій, а саме: заповнити розділ 6 Свідоцтва (зазначити ім'я та адресу нової особи, яка розпоряджається автотранспортним засобом на законній основі (покупець)); заповнити розділ 10 Свідоцтва і віддати його новій особі, яка розпоряджається автотранспортним засобом на законній підставі; підписати і проставити дату заяви в розділі 8 Свідоцтва разом з новою особою, яка розпоряджається автотранспортним засобом на законній основі.

З наданого перекладу Свідоцтва про реєстрацію Сполученого Королівства щодо якого представниками учасників справи не подано заперечень, вбачається, що особою, яка експлуатує транспортний засіб марки Lexus GS430, реєстраційний номер НОМЕР_3 є ОСОБА_5 (АДРЕСА_2) (розділ 5).

Новою особою, що експлуатує транспортний засіб або нове ім'я/нова адреса є ОСОБА_4 (АДРЕСА_3), дата передачі 23 лютого 2018 року. Номер водійського посвідчення нової особи, що експлуатує транспортний засіб ВІВ 027888 (розділ 6).

У розділі 8 проставлено підписи та дату заяви продавця та покупця.

Отже, Свідоцтво заповнено відповідно до вищезазначених вимог, містить розділи 1 -10, які підтверджують користування автомобілем на законних підставах, а тому 23 лютого 2018 року ОСОБА_4 здійснено ввезення транспортного засобу особистого користування з дотримання вимог пункту 1 статті 381 Митного кодексу України, пункту 60 частини першої статті 4 Митного кодексу України.

При цьому, суд не бере до уваги твердження представника відповідача щодо порушення цілісності Свідоцтва з тих підстав, що свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, що видаються Сполученим Королівством, за своїм змістом прямо передбачають відокремлення певних частин в залежності від дій власника або зареєстрованої особи, що експлуатує транспортний засіб (реалізація транспортного засобу, передача транспортного засобу продавцю автомобілів, страховику або на розукомлектування, детальна інформація про нового власника, вивезення транспортного засобу за межі Королівства).

Так, розділ 9 Свідоцтва передбачає його заповнення і повернення Агенству по ліцензуванню водіїв та транспортних засобів Королівства у разі передачі транспортного засобу продавцю автомобілів, страхувальнику чи особі, яка займається розукомлектуванням автомобілів.

В розділі 10 Свідоцтва, що містить інформацію про нову зареєстровану особу, що експлуатує транспортний засіб, прямо вказано - відривати вздовж лінії. А у розділі 11 Свідоцтва, що заповнюється при вивезенні транспортного засобу за межі Королівства, також прямо зазначено - відривати вздовж лінії.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що при вивезенні транспортного засобу за межі Сполученого Королівства на період 12 місяців або більше необхідно, зокрема, залишити в себе реєстраційне свідоцтво V5C після відокремлення необхідних частин.

Суд критично оцінює доводи представника відповідача про те, що під час перевірки документів наданих ОСОБА_4 для митного оформлення виявлено, що аркуші технічного паспорту на автомобіль марки Lexus GS430, реєстраційний номер НОМЕР_3 з двох сторін однакового змісту, а також про те, що технічні паспорти видані уповноваженими органами Великої Британії повинні мати вигляд розгорнутої книжечки з огляду на наступне.

Однією з чотирьох складових Сполученого Королівства є Уельс. Офіційною мовою Уельсу, крім англійської, є валлійська мова. Враховуючи, що автомобіль марки Lexus GS430, реєстраційний номер НОМЕР_3 зареєстрований саме на території Уельсу, тому всі позначення та сторінки в Свідоцтва продубльовані двома мовами. Крім того, V5C - це папір формату А4 складений вдвоє та розбитий на 11 розділів.

Щодо тверджень представника відповідача про відсутність штампу у паспорті позивача про перебування на постійному або тимчасовому консульському обліку суд зазначає наступне.

Згідно пункту 1.5 Правил ведення закордонними дипломатичними установами України консульського обліку громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном, та дітей - громадян України, усиновлених іноземцями або громадянами України, які постійно проживають за кордоном, затверджених наказом Міністерства закордонних справ України № 337 від 17 листопада 2011 року, консульський облік здійснюється у випадках:

- постійного проживання громадянина України за кордоном на законних підставах;

- тимчасового перебування громадянина України за кордоном на законних підставах більше ніж три місяці.

Однак, позивач постійно проживає на території України та за кордоном не перебував більше ніж три місяці.

Таким чином, дії щодо складання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2018/01346 від 23 лютого 2018 року порушують право позивача на користування його майном, а тому суд вважає їх неправомірними.

Разом з тим, висновок відповідача про порушення позивачем вимог пункту 1 статті 381 та пункту 60 статті 4 Митного кодексу України, що були підставою для прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2018/01346 від 23 лютого 2018 року є невмотивованим та необґрунтованим, відтак позовна вимога про скасування картки відмови підлягає до задоволення.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, заперечуючи проти позову, не довели суду, що, діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Разом з тим, 15 травня 2018 року представником позивача подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яке мотивоване тим, що з метою отримання професійної правничої допомоги під час визнання протиправними дій Волинської митниці ДФС щодо складання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2018/01346 від 23 лютого 2018 року; визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2018/01346 від 23 лютого 2018 року між ОСОБА_4 та Адвокатським бюро «Солтисюка Андрія» укладено договір про надання правової допомоги № 7 від 01 березня 2018 року.

На виконання умов договору, відповідно до розрахунку витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, ОСОБА_4 сплатив грошові кошти в сумі 5 000, 00 грн. за надання правової допомоги.

В судовому засіданні 06 червня 2018 року представником Волинської митниці ДФС подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, яке обґрунтовано наступним.

Встановлюючи співмірність заявлених витрат на правову допомогу повинен застосовуватись такий критерій як обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, проте з огляду на подані позивачем документи вбачається, що адвокатом лише підготовлено позов та здійснено представництво інтересів позивача в суді.

Звертає увагу на обсяг поданого адміністративного позову та опрацьовану кількість нормативно-правових актів для подання вказаного позову.

Так, даний позов містить посилання лише на норми Митного кодексу України та інформацію, що зазначена в оскаржуваній картці відмови.

Вважає, що кількість часу та коштів на його підготовку, а саме 20 годин робочого часу та 5 000, 00 грн. є завищеними та не співмірними з фактично необхідними для підготовки до справи.

Таким чином, враховуючи всі аспекти цієї справи, а також час, який необхідно витратити адвокату на підготовку матеріалів до суду як кваліфікованому фахівцю, зважаючи на незначний обсяг підготовленого адміністративного позову, вважає, що підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а тому не потребувала значних затрат часу та коштів.

Судом встановлено, що 01 березня 2018 року між ОСОБА_4 та Адвокатським бюро «Солтисюка Андрія» укладено договір про надання правової допомоги № 7.

Згідно предмета договору Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов'язання надавати правову допомогу у формі консультацій, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів клієнта в суді, в тому числі апеляційної та касаційної інстанцій щодо визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2018/01346 від 23 лютого 2018 року, в обсязі та на умовах, передбачених чинним законодавством України і цим Договором.

За правову допомогу, передбачену в пунктах 1.1., 1.2. Договору, клієнт сплачує Адвокатському бюро винагороду в розмірі, визначеному у Додатку 1 до вказаного договору.

Так, додатком 1 до договору про надання правової допомоги № 7 від 01 березня 2018 року є розрахунок витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги.

В розрахунку вказано характер правової допомоги (послуги), затрачений час та вартість у гривнях, а саме: ознайомлення з предметом спору (2 год.) - 500, 00 грн.; вивчення справи (8 год.) - 2 000, 00 грн.; підготовка позову (8 год.) - 2 000, 00 грн.; представництво в суді (2 год.) - 500, 00 грн. Разом вартість правничої допомоги становить 5 000, 00 грн., яка була сплачена позивачем.

Як встановлено частиною першою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частинами другою - шостою цієї ж статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 134 КАС України встановлено, що обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, в порушення частини четвертої статті 134 КАС України представником позивача не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а саме, яким чином здійснювалось ознайомлення з предметом спору та вивчення справи. А тому суд фактично може встановити лише затрачений час представником позивача на підготовку позову та представництво в суді, що становить 2 500, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відтак, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500, 00 грн. підлягають стягненню на користь позивача.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС судовий збір в розмірі 1 409, 60 грн., сплачений згідно квитанції № 5 від 14 березня 2018 року, та який згідно із випискою був зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України та витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 2 500, 00 грн.

Керуючись статтями 134, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Волинської митниці ДФС щодо складання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2018/01346 від 23 лютого 2018 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205010/2018/01346 від 23 лютого 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_4 (65000, АДРЕСА_4», ідентифікаційний номер НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код юридичної особи 39472698) судовий збір в розмірі 1 409 (одна тисяча чотириста дев'ять) гривень 60 копійок та витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 2 500 (дві тисячі п'ятсот) гривень.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255, 295 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.А. Волдінер

Повний текст рішення виготовлено 18 червня 2018 року.