Справа № 826/7793/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

13 червня 2018 року справа №826/7793/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Порцелак-Агро" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Порцелак-Агро")
доКомунального підприємства "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" (далі по тексту - відповідач, КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації")
треті особи1. ОСОБА_1 (далі по тексту - третя особа 1, ОСОБА_1) 2. Сільськогосподарське товариство "НИВА" (далі по тексту - третя особа 2, СТОВ "НИВА")
про1) скасування рішення від 24 квітня 2007 року про реєстрацію права власності СТОВ "НИВА" на критий тік АДРЕСА_1, реєстраційний номер 18638146, номер запису 334 в книзі 1; 2) скасування рішення від 30 жовтня 2009 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на критий тік АДРЕСА_1, реєстраційний номер 18638146, номер запису 334 в книзі 1
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з підстав незаконності дій відповідача щодо прийняття оскаржуваних рішень від 24 квітня 2007 року та від 30 жовтня 2009 року, посилаючись на те, що ТОВ "Порцелак-Агро" є власником нерухомого майна - критий тік АДРЕСА_1 (далі по тексту - нерухоме майно), що підтверджується витягом №21841331 від 11 лютого 2009 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, як наслідок, на думку позивача, СТОВ "НИВА" не набуло права власності на спірне майно, у нього відсутній правовстановлюючий документ, а державна реєстрація права речового права проведена з порушенням вимог статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/7793/16.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2016 року зупинено провадження у справі №826/7793/16 до набрання законної сили рішенням по справі №539/2253/16-ц.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 травня 2017 року адміністративну справу №826/7793/16 прийнято до провадження суддею Кузьменком В.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2018 року поновлено провадження в адміністративній справі №826/7793/16 та призначено до судового розгляду.

Відповідач подав до суду письмове заперечення проти позову, у якому зазначив про прийняття Комунальним підприємством "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" оскаржених рішень правомірно та у відповідності до вимог чинного на момент прийняття рішень законодавства.

Третя особа 1 подала до суду письмові заперечення проти позову, у якому зазначила про те, що позивач не є та ніколи не був власником спірного нерухомого майна. Запис у реєстрі прав власності на нерухоме майно вчинено на підставі рішення третейського суду, яке скасоване, таким чином, на думку третьої особи 1, у позивача немає правовстановлюючого документу на спірне майно, у спірних правовідносинах права позивача ніяким чином не порушені.

Третя особа 2 письмового заперечення проти позову та пояснень до суду не надала.

В судове засідання 26 березня 2018 року сторони своїх представників до суду не направили, відповідач та третя особа 1 подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності в письмовому провадження, у зв'язку із чим, на підставі частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

27 березня 2007 року рішенням №13 виконавчого комітету Остапівської сільської ради вирішено оформити право власності СТОВ "НИВА" на нерухоме майно - критий тік АДРЕСА_1, з видачею свідоцтва про право на власність.

24 квітня 2007 року Виконавчим комітетом Остапівської сільської ради СТОВ "НИВА" видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 про право колективної власності на критий тік АДРЕСА_1.

На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 24 квітня 2007 року КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" зареєстровано право власності СТОВ "НИВА" на вищезазначене нерухоме майно в реєстровій книзі №1 за реєстровим №334, реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно - 14351637.

19 квітня 2007 року рішенням Остапівської сільської ради скасовано рішення виконавчого комітету від 27 березня 2007 року з №6 по №15 (включно).

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 25 червня 2009 року у справі №9/97 рішення Остапівської сільської ради від 19 квітня 2007 року про відміну рішень виконавчого комітету від 27 березня 2007 року визнано недійсним.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 16 грудня 2009 року у справі №9/97 рішення Господарського суду Полтавської області від 25 червня 2009 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позов СТОВ "НИВА" до Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області задоволено та визнано недійсним рішення Остапівської сільської ради від 19 квітня 2007 року про відміну рішень виконавчого комітету від 27 березня 2007 року.

Постановою Вищого Господарського Суду України від 15 червня 2010 року у справі №9/97 постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 16 рудня 2009 року залишено без змін.

08 вересня 2009 року Виконавчим комітетом Остапівської сільської ради видано СТОВ "Нива" свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САС №379886 про право приватної власності на нерухоме майно, на підставі рішення №13 від 27 березня 2007 року Остапівської сільської ради.

09 вересня 2009 року КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" за СТОВ "Нива" зареєстровано право власності на нерухоме майно критий тік АДРЕСА_1, за №18638146, номер запису 334 в книзі 1.

Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 29 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Афанасієвською І.В. по р. №2182, СТОВ "Нива" продало зазначену будівлю критого току ОСОБА_1

На підставі вищезазначеного договору 30 жовтня 2009 року КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" здійснена державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на критий тік АДРЕСА_1, за №18638146, номер запису 334 в книзі 1.

Порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні і спрямоване на забезпечення визнання та захисту цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, активізації інвестиційної діяльності визначає Тимчасове положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 (далі по тексту - Тимчасове положення №7/5)(тут і далі в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваних рішень).

Відповідно до пункту 1.3. Тимчасового положення №7/5 державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

Згідно пункту 1.13. Тимчасового положення №7/5 реєстрація прав проводиться в такому порядку: приймання й перевірка документів, поданих для реєстрації прав власності на нерухоме майно; установлення відсутності підстав для відмови в реєстрації прав; прийняття рішення про реєстрацію прав власності або про відмову в реєстрації прав; унесення записів до Реєстру прав; учинення написів на правовстановлювальних документах; видача витягів із Реєстру прав про реєстрацію прав. Пунктом 2.1. Тимчасового положення №7/5 встановлено, що для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи (додаток 1), їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням.

Відповідальність за достовірність та повноту інформації у документах несе власник (власники) нерухомого майна.

Правовстановлювальні документи, які відповідно до закону підлягають обов'язковій державній реєстрації, приймаються за умови проведення їх державної реєстрації.

Згідно пункту 2.7. Тимчасового положення №7/5 документи, що підтверджують виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно і подаються для реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, установленим цим Положенням та іншими актами чинного законодавства України.

Відповідно до пункту 3.1. Тимчасового положення №7/5 з моменту прийняття заяви розпочинається розгляд реєстратором заяви та доданих до неї документів.

Реєстратор: установлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об'єкт нерухомості, інших підстав для відмови в реєстрації прав; перевіряє договори, які відповідно до чинного законодавства України не були нотаріально посвідчені; приймає рішення про реєстрацію прав власності чи про відмову в реєстрації прав власності; видає витяги з Реєстру прав або відмовляє у наданні таких витягів.

У своїх діях реєстратор керується виключно чинним законодавством України.

Пунктом 3.3. Тимчасового положення №7/5 визначено, що у реєстрації прав на нерухоме майно може бути відмовлено, якщо: заявлене право не є таким, що підлягає реєстрації відповідно до цього Положення; об'єкт нерухомого майна розташований на території, реєстрацію прав власності на якій здійснює інше БТІ; із заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно звернулась особа, яка не може бути заявником відповідно до цього Положення; подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Положенням та іншими актами чинного законодавства України, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства; заявлене право вже зареєстроване; не проведено інвентаризаційних робіт або вони проведені не тим БТІ, яке здійснює реєстрацію прав власності на нерухоме майно; право власності на нерухоме майно виникло на підставі договорів відчуження, за наявності інформації про накладення заборони та/або арешту нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; право власності на нерухоме майно, що перебуває у податковій заставі, виникло без дотримання встановленого порядку відчуження; відчуження нерухомого майна відбулося без отримання витягу з Реєстру прав або строк його дії закінчився; при укладені договорів між юридичними особами, які нотаріально не посвідчені, не надано правовстановлювальний документ попереднього власника.

Відповідно до пунктів 1 та 6 додатку 1 до Тимчасового положення №7/5 правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна договори, за якими відповідно до законодавства передбачається перехід права власності, зокрема купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, лізингу, предметом яких є нерухоме майно, про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно, договори про задоволення вимог іпотекодержателя, договори про виділ у натурі частки нерухомого майна, про поділ нерухомого майна, що є в спільній частковій чи спільній сумісній власності, та свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування.

З аналізу вищезазначених норм законодавства та документів, які містяться в матеріалах справи, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що відповідач на підставі пункту 3.1. Тимчасового положення №7/5 правомірно прийняв оскаржувані рішення від 24 квітня 2007 року та від 30 жовтня 2009 року про реєстрацію права власності за СТОВ "НИВА" на підставі чинного свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Остапівської сільської ради, а також за ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 29 жовтня 2009 року.

Докази наявності підстав для прийняття відповідачем рішення про відмову у реєстрації прав на нерухоме майно, визначених пунктом 3.3. Тимчасового положення №7/5, до суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 26 квітня 2017 року у справі №917/91/17, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 19 липня 2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 08 листопада 2017 року, у задоволенні позову ТОВ "Порцелак-Агро" до Виконавчого комітету Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 вересня 2009 року, виданого Виконавчим комітетом Остапівської сільської ради щодо права власності СТОВ "НИВА" на критий тік АДРЕСА_1, відмовлено.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 лютого 2017 року у справі №539/2253/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 18 квітня 2017 року, в задоволенні позову ТОВ "Порцелак-Агро" до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Предметом розгляду у справі №539/2253/16-ц був договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 29 жовтня 2009 року, на підставі якого СТОВ "НИВА" продало ОСОБА_1 нежитлову будівлю - критий тік АДРЕСА_1.

Таким чином, рішеннями судів у вищезазначених судових справах, які набрали законної сили, підтверджується правомірність оскаржуваних рішень відповідача.

Стосовно посилання позивача на те, що рішенням Остапівської сільської ради від 24 січня 2012 року скасовано рішення виконавчого комітету Остапівської сільської ради від 27 березня 2007 року, що на думку позивача, призводить до незаконності оскаржуваних рішень, необхідно зазначити наступне.

Матеріали справи підтверджують, що 11 січня 2012 року Лубенською міжрайонною прокуратурою Полтавської області внесено протест №107-123вих-12 на рішення виконавчого комітету Остапівської сільської ради №13 "Про встановлення права власності на нерухоме майно" від 27 березня 2007 року, в якому прокурор вимагав скасувати вказане рішення.

24 січня 2012 року Остапівською сільською радою Лубенського району Полтавської області на шістнадцятій (позачерговій) сесії шостого скликання прийнято рішення "Про розгляд протесту прокурора на рішення виконавчого комітету від 27.03.2007 року", яким скасовано рішення виконавчого комітету Остапівської сільської ради №13 "Про встановлення права власності на нерухоме майно" від 27 березня 2007 року.

Проте, як зазначалося вище постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 16 грудня 2009 року рішення господарського суду Полтавської області від 25 червня 2009 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позов СТОВ "Нива" до Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області задоволено повністю: визнано недійсним рішення дев'ятої сесії п'ятого скликання Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області від 19 квітня 2007 року "Про відміну рішень виконавчого комітету від 27.03.2007 р.".

Постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2010 року у справі №9/97 постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 16 грудня 2009 року у справі №9/97 залишено без змін.

На підставі вищезазначених судових рішень рішенням сьомої сесії сьомого скликання від 18 травня 2016 року скасовано рішення шістнадцятої (позачергової) сесії шостого скликання від 24 січня 2012 року щодо скасування рішення виконавчого комітету Остапівської сільської ради №13 "Про встановлення права власності на нерухоме майно" від 27 березня 2007 року.

Отже, станом на час розгляду справи діє рішення виконавчого комітету Остапівської сільської ради "Про встановлення права власності на нерухоме майно" від 27 березня 2007 року №13 .

Окрім того, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову належить також відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Пункт 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; 11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; 12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; 13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 15) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Системний аналіз наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що судовий захист прав, свобод або інтересів шляхом повного чи часткового задоволення адміністративного позову, можливий виключно відносно тієї особи, права, свободи або інтереси якої порушено з боку конкретного суб'єкта владних повноважень та за умови порушення її прав.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

У позовні заяві позивач стверджує, що він є власником нерухомого майна - критого току АДРЕСА_1.

Відповідно до частини першої статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За загальним правилом, рішення суду не є підставою виникнення (набуття) права власності.

Згідно частини п'ятої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права можуть виникати із рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 22 січня 2009 року рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз", справа №43/94 про визнання договору про взаєморозрахунки дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, за ТОВ "Порцелак- Агро" визнано право власності на - критий тік АДРЕСА_1.

30 січня 2009 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава у справі про видачу виконавчого документа за рішенням третейського суду та зобов'язання КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, заявнику ТОВ "ПОРЦЕЛАК-АГРО" видано виконавчий лист на виконання рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 22 січня 2009 року у справі №43/94, яким зобов'язано КП "Лубенське МБТІ" зареєструвати за ТОВ "Порцелак-Агро" право власності на сім об'єктів нерухомого майна, розташованих в с. Остапівка Лубенського району Полтавської області, в тому числі і на критий тік АДРЕСА_1.

На підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтава від 30 січня 2009 року та рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 22 січня 2009 року у справі №43/94, відповідачем 11 лютого 2009 року за ТОВ "Порцелак-Агро" зареєстровано право власності на нерухоме майно, критий тік АДРЕСА_1.

Проте, рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 19 січня 2010 року (в редакції ухвали про виправлення описки від 12 квітня 2010 року) у справі №6-3/10, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 23 червня 2010 року, скасовано рішення третейського суду від 22 січня 2009 року у справі №43/94.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 02 вересня 2009 року у справі №22ц-2242/2009 скасовано ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 30 січня 2009 року у справі №6-66/09 про видачу виконавчих документів та відмовлено ТОВ "Порцелак-Агро" у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа за рішенням третейського суду від 22 січня 2009 року у справі №43/94.

Отже, позивач не є власником нерухомого майна - критого току АДРЕСА_1, оскільки правовстановлюючі документи, на підставі яких за ТОВ "Порцелак-Агро" реєструвалося право власності на дане нерухоме майно, - ухвала Октябрського районного суду м. Полтава від 30 січня 2009 року та рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 22 січня 2009 року у справі №43/94, в судовому порядку скасовані згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 02 вересня 2009 року та рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 19 січня 2010 року, які набрали законної сили.

Також не приймаються до уваги посилання позивача на те, що його право власності на спірне майно існує та зареєстровано на підставі рішення реєстратора КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" про реєстрацію права власності від 11 лютого 2009 року.

Згідно статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто, реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ для обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку.

Тому, твердження позивача про те, що саме витяг та наявність інформації в Державному реєстрі (відповідний запис) підтверджує його право власності є помилковим. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не вбачає. Державна реєстрація це засвідчення державою вже набутого особою права і ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не видається за можливе.

Отже, факту набуття права власності на спірний об'єкт позивачем належними та допустимими доказами в розумінні статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено.

Таким чином, твердження позивача про незаконність оскаржуваних рішень за відсутності при цьому порушень прав та інтересів позивача, не є підставою для визнання таких рішень незаконними та їх скасування в судовому порядку.

З урахуванням вищевикладеного, на думку суду, у межах спірних правовідносин відсутнє порушене, власне, ТОВ "Порцелак-Агро" право, оскільки оскаржувані рішення стосувалися нерухомого майна, право власності на яке у позивача відсутнє, докази, які б підтверджували право позивача на зазначене вище нерухоме майно, до суду не надано.

Щодо строку звернення позивача до суду Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивач зазначає, що 22 грудня 2015 року представник позивача отримав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Інформаційну довідку №50348794, з якої товариство дізналося, що 30 жовтня 2009 року прийнято рішення про державну реєстрацію та внесено запис про реєстрацію права власності на нерухоме майно - критий тік АДРЕСА_1, за ОСОБА_1

Відповідно до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на момент звернення до суду) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, що позивач був повідомлений про прийняття оскаржуваних рішень, суд погоджується із доводами позивача, що про спірні рішення позивач достовірно дізнався лише після отримання Інформаційної довідки від 21 грудня 2015 року.

Таким чином, на думку суду, позивач звернувся до суду в межах шестимісячного строку звернення, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, виходячи зі змісту та характеру спірних правовідносин, суд вважає, що даний спір є публічно-правовим, оскільки у межах спірних правовідносин спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", яке виступає суб'єктом владних повноважень, що відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 квітня 2018 року у справі №826/9928/15, провадження №11-211апп18.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Порцелак-Агро" задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Порцелак-Агро" (37543, Полтавська обл., Лубенський р-н, с. Остапівка, вул. Лесі Українки, 1; ) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко