Справа № 817/1426/18
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2018 року м. Рівне №817/1426/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВолодимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - відповідач), про:

визнання протиправною бездіяльність щодо непризначення з 06.05.2018 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

зобов`язання призначити позивачу з 06.05.2018 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку у відповідності зі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він понад 4 роки прожив в с. Великий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджено довідкою виконкому Великожолудської сільської ради Володимирецького району Рівненської області. Тому, на думку позивача, він має право на зниження пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 5 років. У дозволений місячний термін до досягнення пенсійного віку позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. Проте, за результатами розгляду такої заяви, відповідач листом від 05.05.2018 відмовив в призначенні пенсії, аргументуючи це тим, що в період часу з 25.11.1985 по 19.10.1987, з 27.10.1987 по 30.11.1987 та з 10.05.1989 по 01.10.1990 ОСОБА_1 працював у зоні, яка не віднесена до зони гарантованого добровільного відселення (чиста зона), отже станом на 01.01.1993 період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення становить менше трьох років, тому права на пенсію в 55 років позивач не має. Вказану відмову відповідача у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку позивач вважає протиправною, що і стало підставою для звернення до суду. З огляду на наведене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 29.05.2018 прийнято позову заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов в разі невизнання позовних вимог.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.26-27), в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування заперечень вказав, що позивачем до заяви про призначення пенсії надано копію довідки Великожолудської сільської ради Володимирецького району Рівненської області №832 від 13.04.2018 про період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення із 05.05.1963 по 04.06.1989 та з 10.03.2017 по дату її видачі та копію довідки Рафалівської селищної ради про період проживання з 04.05.1989 по 10.03.2017. Стверджує, що довідки мають суперечення, зокрема в період з 04.05.1989 по 04.06.1989 зазначено одночасне проживання в двох населених пунктах. Також вказує, що відповідно до копії трудової книжки позивач працював з 25.11.1985 по 19.10.1987, з 27.10.1987 по 30.11.1987 та з 10.05.1989 по 01.10.1990 у Росії та Запоріжжі, на територіях, які відносяться до чистої зони. Відтак умова про постійне місце роботи у такій зоні не може бути застосована до позивача. Вказує, що виходячи з наведеного, право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років позивач не має, а тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позов, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з урахуванням такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 01.04.1994 (а.с.9,11).

19.04.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.12).

Листом від 05.05.2018 №1952/05-01 відповідач повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з підстав відсутності необхідного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 (а.с.13-14).

Вирішуючи публічно-правовий спір та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Зокрема, ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п.2.1 Порядку №22-1, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Судом встановлено, що до заяви про призначення пенсії від 19.04.2018 позивач додав довідку виконкому Великожолудської сільської ради Володимирецького району Рівненської області від 11.01.2018 №22 про періоди проживання на радіоаційно-забрудненій території, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 від 01.04.1994 (а.с.11,15).

Згідно зі ст. 65 Закону №796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади. Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51, передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Таким чином, наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) надає ОСОБА_1 право користуватися пільгами, визначеними Законом №796-ХІІ, в тому числі, правом на зниження пенсійного віку при призначенні пенсії за віком.

Згідно з довідкою виконкому Великожолудської сільської ради Володимирецького району Рівненської області №22 від 11.01.2018 ОСОБА_1 , 1963 р.н. дійсно з 05.05.1963 по 04.06.1989 та з 10.03.2017 по дату видачі довідки проживає в селі Великий Жолудськ Володимирецького р-ну Рівненської області, що є радіаційно-забрудненою зоною гарантованого добровільного відселення згідно з постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106. Підстава видачі довідки: погосподарська книга №2 за 1986-1990 рр.; особовий рахунок № НОМЕР_2 ; погосподарська книга №3 за 2016-2020 рр.; особовий рахунок № НОМЕР_3 (а.с.15).

Окрім цього, відповідно до копії паспорту ОСОБА_1 серія НОМЕР_4 позивач з 10.03.2017 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Відомостей про зняття позивача з реєстраційного обліку станом на дату розгляду справи судом, матеріали справи не містять.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР №106 від 23.07.1991 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" , село Великий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Посилання відповідача на факт роботи позивача в період з 25.11.1985 по 19.10.1987, з 27.10.1987 по 30.11.1987 та з 10.05.1989 по 01.10.1990 Росії та Запоріжжі, які не знаходиться на території зони гарантованого добровільного відселення, як на підтвердження фактичного не проживання позивача в селі Великий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області у вказаний період, суд оцінює критично та відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відтак, трудова книжка не відноситься до документів, які підтверджують період проживання потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи в зоні гарантованого добровільного відселення.

Окрім цього, надання інших документів, які б підтверджували період проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення, окрім як довідки органу місцевого самоврядування, законодавством не передбачено.

Таким чином, суд вважає, що дані трудової книжки не можуть спростувати факту постійного проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення, що підтверджено довідкою виконкому Великожолудської сільської ради Володимирецького району Рівненської області №22 від 11.01.2018 та посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

Окрім того, суд оцінює критично доводи відповідача,що надані позивачем довідки про період проживання, видані Великожолудською сільською радою та Рафалівською селищною радою, містять суперечливі відомості, позаяк в матеріалах справи відсутня довідка Рафалівської селищної ради про період проживання ОСОБА_1 та сторонами суду не надавалась.

Також суд зауважує, що розбіжності у довідках, на які вказує відповідач, не спростовують тривалості загального періоду проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, а тому не позбавляють позивача права на призначення пенсії.

Як встановлено судом, позивач проживав на території зони гарантованого добровільного відселення, в тому числі, з 26.04.1986 по 04.06.1989 та з 10.03.2017 по 19.04.2018 (дату звернення до органу пенсійного фонду).

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що станом на 01.01.1993 позивач проживав у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, а станом на дату звернення із заявою до Пенсійного фонду не менше 4 роки.

Як наслідок, відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, позивач має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 5 років (3 роки початкова величина зниження пенсійного віку у зв`язку з проживанням станом на 28.04.1986 та + 2 роки за проживання в зоні понад 4 роки).

Частиною 1 ст. 26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Позивач на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досягнув віку повних 55 років, а відтак, має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років, внаслідок чого порушив гарантоване державою право позивача на пенсійне забезпечення.

Згідно з частинами 1, 2 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Одночасно, суд зазначає, що відповідно до статті 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Враховуючи досягнення позивачем віку 55 років 05.05.2018, його звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії 19.04.2018, право на отримання пенсії за віком відповідно до Закону №796-ХІІ та приписів ст. 45 Закону №1058-IV у позивача виникло з 06.05.2018.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Суд вважає, що права, свободи та інтереси ОСОБА_1 , за захистом яких він звернувся до суду, порушені бездіяльністю відповідача, яка полягає у не призначенні пенсії позивачу з 06.05.2018 зі зниженням пенсійного віку згідно зі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити з 06.05.2018 позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку згідно зі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Суд присуджує на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.3) відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул. Соборна, 28, смт. Володимирець, Володимирецького р-ну, Рівненської обл., ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо не призначення ОСОБА_1 з 06.05.2018 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити ОСОБА_1 з 06.05.2018 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири грн.) 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14 червня 2018 року.

Суддя Дорошенко Н.О.