Справа № 214/1263/18
Суддя: Хомініч С. В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/1263/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючої судді Хомініч С.В.,

за участю секретаря - Горбунової Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу №214/1263/18

за позовною заявою ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

до інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Хайло Руслана Вікторовича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ВР 251211 від 19.02.2018,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - Хайло Р.В.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (на підставі договору про надання правової допомоги від 12.06.2018, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю), -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 27.02.2018 з позовною заявою, в якій просив суд визнати дії інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Хайло Руслана Вікторовича, щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ВР 251211 від 19.02.2018, за фактом вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 122 КУпАП, та накладенні адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. незаконними; визнати постанову серії ВР 251211 від 19.02.2018, по справі про адміністративне правопорушення, - протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування пред'явлених вимог вказав, що він 19.02.2018 приблизно о 16:25, під'їжджаючи до буд. № 1, розташованого на площі Визволення у Центрально-міському районі м. Кривого Рогу, враховуючи той факт, що проїзна частина дороги в даному місці вузька і зустрічний роз'їзд затруднений, при цьому встановлені дорожні знаки 5.35.1-5.35.2 «Пішохідний перехід» і є тротуар, ширина якого складає не менше 25м, а його довжина не менше 30м, та керуючись вимогами п. 15.10 в) ПДР України, виїхав на тротуар для зупинки свого легкового автомобіля на його краю, щоб не створювати перешкод та небезпеки іншим учасникам руху.

Виїхавши, на тротуар, де в цей час пішоходів не було, він одразу на краю зупинив своє авто, але не встиг вийти з автомобіля, щоб впевнитись, що він зупинився саме на краю тротуару, як до нього підійшли працівники поліції, назустріч яким він відразу відкрив дверцята автомобіля та спитав, що трапилось. Інспектор поліції Хайло Р.В. у відповідь зазначив, що на тротуарах стоянка заборонена, на що він йому в дискусії повідомив, що згідно вимог зазначеного вище п. 15.10 в) ПДР України, стоянка дозволена.

Інспектор поліції не прийняв до уваги зазначений ним пункт ПДР і продовжував стверджувати, що на його думку, він виконував не зупинку легкового автомобіля на краю тротуару, а здійснював рух по тротуару, при цьому він не обслуговує торговельні та інші підприємства, розташовані безпосередньо біля цього тротуару та не виконує якісь роботи, то його дії не відповідають п. 11.13 ПДР України.

Вважає, що він не порушував жодних пунктів ПДР України, так як виїхав на тротуар для зупинки свого автомобіля біля краю, так як без цього зупинити транспортний засіб неможливо, що передбачено п. 15.10 в) ПДР України.

Він просив надати можливість скористатися послугами адвокат, на що інспектор йому відмовив, чим порушив його право на захист. На підставі переконливих заяв працівників поліції, що вони розберуться і переглянуть ПДР, щоб прийняти законне рішення, він будучи впевненим в своїй невинуватості, погодився на розгляд справи.

Під час бесіди, поліцейський звернув увагу на те, що задня частина його автомобіля знаходиться на відстані приблизно 0,3 - 0,5 м від краю тротуару. Він у відповідь звернув увагу поліцейського на те, що у декількох метрах знаходиться пішохідний перехід, і якщо б він зупинив своє авто частково на тротуарі та на проїзній частині, або задня частина його автомобіля виступала б на межі проїзної частини, дана дія була би не правильною та незаконною, так як вище зазначені положення автомобіля, впливали б на оглядовість водіїв лівої межі проїзної частини, які наближались до «пішохідного переходу» і тим самим він би створював аварійну ситуацію для цих водіїв, так як лишав би їх можливості своєчасно виявляти пішоходів на пішохідному переході, що підтверджується фотозображеннями.

Перед ознайомленням, а саме в процесі розгляду справи він звернувся до поліцейського з клопотанням, провести заміри від його автомобіля до споруд, щоб точно мати розмір вільних шляхів для пересування пішоходів з усіх сторін автомобіля, а також щодо присутності адвоката при розгляді справи, при цьому він зазначив, що хоче дане клопотання висловити не тільки в усній формі, але і в письмовій, на що поліцейський заперечив і відразу після заявленого ним усно клопотання сказав, що розгляд справи він закінчує і ознайомлює його з постановою, на що він у відповідь зазначив, що кінець розгляду справи йому ще не повідомлено, тому просить дати змогу пояснити свої дії в письмовому поясненні. Поліцейський був категорично проти, але згодом він настояв та надав письмове пояснення з наступним проханням долучити його до розгляду справи.

Враховуючи той факт, що він виїхав на тротуар для зупинки легкового автомобіля на його краю згідно вимог п. 15.10 в) ПДР України, при цьому з трьох сторін автомобіля до споруд тротуар мав вільне місце понад 10,0 м, при цьому перешкод для руху пішоходів він не створював, що в свою чергу не суперечило вимогам ПДР України, він не вбачає вини чи ознак правопорушення в своїх діях. При цьому інспектор поліції, не володіючи досконало знаннями щодо пунктів правил дорожнього руху України чи можливо навмисно, звинуватив його в неправомірних діях, а саме в тому, що він здійснював транзитний рух по тротуару до якогось об'єкту, в результаті чого стосовно нього винесено неправомірну та необґрунтовану постанову.

За результатами розгляду інспектором УПП в м. Кривому Розі Хайло Р.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР 251211 від 19.02.2018, за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за фактом порушення вимог пункту 11.13 «Правил дорожнього руху України», та на нього накладено грошове стягнення в розмірі 255 гривень 00 копійок. Дану постанову вважає незаконною, противоправною та просить скасувати, а провадження по справі закрити.

Відповідач надав суду відеозапис з нагрудної камери на компакт-диску та письмові заперечення, в котрих позовні вимоги не визнав та вказав, що ним, під час патрулювання 19 лютого 2018 року у м. Кривому Розі на пл. Визволення біля буд. 1К був помічений транспортний засіб Део Ланос з державними номерними знаками НОМЕР_2, який здійснив рух по тротуару. Даними діями позивач порушив вимоги п. 11.13 ПДР. Після того, як були помічені ознаки того що позивач ОСОБА_1 порушив ПДР, він підійшов до автомобіля, представився згідно з п. 3 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", та повідомив про причину звернення. Після того попросив пред'явити водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб. Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, перейшов до розгляду адміністративної справи стосовно позивача. Було запитано «Чому здійснили рух по тротуару який призначений для руху пішоходів?» на що позивач відповів «Я нічого не порушую». Під час розгляду справи від позивача надійшло клопотання про ознайомлення його з пунктом ПДР який він порушив, з яким останнього було ознайомлено, ніяких інших клопотань не надходило, що підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського. Доказом скоєння правопорушення був відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського на якому зафіксовано рух транспортного засобу позивача по тротуару. Після з'ясування усіх фактичних даних ним встановлена наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, вчинюване позивачем, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, ним законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 251211 від 19.02.2018, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395 та КУпАП.

Щодо посилань позивача про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач зазначив, що він встановив особу правопорушника, а також ступінь його вини, позивачу були роз'яснені його права, котрими користується особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи, будь-яких клопотань при розгляді справи позивач не заявляв, жодних переконливих доводів своєї невинуватості ним не надано. Відповідач вважає правомірною свою постанову, тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 29-35).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Вказав, що він не порушував ПДР України, його дії є законними, а постанова винесена з порушенням діючого законодавства.

Представник позивача просив позовні вимоги задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, вказав що його дії є правомірними, постанова винесена законно, обставини справи всі з'ясовані та надана належна оцінка діям позивача.

30.03.2018 відповідач надав відзив на позов та відеозапис на компакт-диску (а.с. 29-35, 35а).

11.05.2018 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження по справі (а.с. 49-50).

Інші процесуальні дії не вчинялися.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

19.02.2018 інспектором роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Хайло Р.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №251211 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с. 4).

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вказаної постанови серії ВР №251211 від 19.02.2018, 19.02.2018 о 16 год. 32 хв. в м. Кривому Розі на пл. Визволення, 1К, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Деу ланос» н.з. НОМЕР_2, який здійснював рух по тротуару чим порушив п. 11.13 ПДР України. Факт правопорушення зафіксовано на бодікамеру (а.с. 4).

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з понятійним апаратом, визначеним п.1.10 ПДР України проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги. Тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Відповідно до п. 11.13 ПДР України забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під'їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

Доказом скоєння правопорушення є оглянутий в судовому засіданні відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського на якому зафіксовано рух транспортного засобу «Деу ланос» н.з. НОМЕР_2 по тротуару (відеозапис під назвою «…..1», та відеозапис під назвою « 1867» на 02 хв. 40 сек.).З відеозапису видно, що позивач здійснив саме рух по тротуару.

При цьому, суд враховує, що як видно з відеозапису під назвою «....1867» на 01 хв. 36 сек. на парковці біля маг. «Сільпо» інший транспортний засіб звільняє місце для зупинки/стоянки, та надалі це місце жоден транспортний засіб не зайняв, а отже принаймні одне місце на парковці було вільне, однак позивач ігноруючи вимоги п.1.3, 11.13 ПДР України вирішив здійснити рух по тротуару.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як видно з оглянутого в судовому засіданні відеозапису позивачу роз'яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст.63 Конституції України. (відеозапис під назвою «….(3)» на 01 хв. 55 сек.) право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП.

В зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що відповідачем вищезазначені вимоги закону, як суб'єктом владних повноважень, були дотримані, але позивач не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст. 268 КУпАП.

З перегляду відеозаписів добре видно, що ніяких перешкод для того щоб позивач «перепаркував» свій автомобіль працівниками поліції не здійснювалося. Навпаки позивачем не вчинялися спроби це зробити.

Щодо тверджень позивача, що його позбавили права на захист, суд вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Позивач після ознайомлення його з правами передбаченими ст.268 КУпАП, ст. 63 Конституції України (відеозапис 01 хв. 55 сек.) спочатку заявив, що бажає щоб інспектор йому надав безкоштовного захисника. Однак, оскільки, до відповідача не було застосовано адміністративне затримання, отже відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» інспектор не був зобов'язаний надавати захисника, оскільки останній не є суб'єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу. Що інспектор позивачу роз'яснив, та запропонував останньому надати йому достатній час для самостійного пошуку захисника, (відеозапис під назвою «….(3)» на 03 хв. 05 сек.). Все обдумавши позивач зрештою відмовився від свого клопотання (відеозапис під назвою «…(3)» на 04 хв. 10 сек.).

Крім того, під час спілкування яке зафіксоване на нагрудний відеореєстратор поліцейського позивач нічого про наявність у нього захисника який міг би під'їхати зараз або пізніше для надання йому юридичної допомоги не говорив, що спростовує посилання позивача на порушення з боку інспектора його права на захист.

Щодо твердження позивача, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, від нього надходило клопотання про проведення замірів спростовується відеозаписом.

Так, під час саме розгляду справи відносно позивача на місці вчинення ним правопорушення ніяких клопотань про проведення замірів не надходило.

Я видно з відеозапису під назвою «....(4)» на 05 хв. 20 сек. позивачу повідомлено, що розгляд справи відносно нього закінчено, та інспектором у відповідності до ст.251, 252 КУпАП оцінено наявні в матеріалах справи докази на основі яких прийнято рішення про винесення відносно позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, за порушенням ним заборони рухатися тротуарами.

Крім цього, на відеозапису під назвою «…. (6)» на 02 хв. 40 сек. добре видно що дане клопотання позивачем заявлено вже навіть після ознайомлення його з винесеною відносно нього постановою серії ВР № 251211 від 19.02.2018.

Також, факт розташування транспортного засобу позивача з різних боків зафіксовано на нагрудні відореєстратори поліцейських, та оскільки розгляд справи відносно позивача проводився не за порушення ним правил зупинки/стоянки, а саме за порушенням ним п. 11.13 ПДР, який забороняє рух транспортним засобам по тротуарах, заміри проводити не було ніякої необхідності.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: показаннями свідків, висновками експертів, письмовими, речовими і електронними засобами.

В ст. 96 КАС України зазначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи.

Згідно відеозапису від 19.02.2018, доданого відповідачем до відзиву на позов, встановлено, що позивач здійснив рух по тротуару. При цьому поруч біля магазину є вільні місця для парковки, які позивач не має наміру зайняти (а.с. 35а).

Оцінюючи долучений до матеріалів справи відеозапис події, яка мала місце 19.02.2018, суд вважає встановленим той факт, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Деу ланос» н.з. НОМЕР_2 о 16 год. 32 хв. в м. Кривому Розі на пл. Визволення, 1К, здійснював рух по тротуару, що в свою чергу є порушенням п. 11.13 ПДР України, оскільки забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під'їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил. На записі зафіксовано як автомобіля «Деу ланос» н.з. НОМЕР_2 саме рухається тротуаром.

З огляду на наведене суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що він не порушував правила дорожнього руху України та не вчинював адміністративного правопорушення, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи належними доказами.

Посилання позивача на те, що відповідач позбавив його можливості у повному обсязі скористатися наданими йому правами, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 245, 251 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, а також те, що відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, судом до уваги не приймаються та відхиляються, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме відеозаписом події від 19.02.2018 (а.с. 35а).

З огляду на наведене суд приходить до переконливого висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №251211 від 19.02.2018 інспектор роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Хайло Р.В. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 72, 96, 241, 243, 246, КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Хайло Руслана Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ВР 251211 від 19.02.2018.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1.

Представник позивача: ОСОБА_2, адреса місця знаходження: АДРЕСА_2.

Відповідач: інспектор роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Хайло Руслана Вікторовича, адреса місця роботи: м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11, Дніпропетровська область.

Повний текст рішення суду складено 12.06.2018.

Суддя Хомініч С.В.