Справа № 520/13784/17
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 520/13784/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Куриленко О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2
ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до інспектора 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_5, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до інспектора 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_5, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення, мотивуючи його тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, оскільки він правопорушень не вчиняв, а від так інспектор не мав законних прав зупиняти його авто, вимагати надати йому поліс страхування та складати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_4 про скасування постанови про адміністративне правопорушення залишено без задоволення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_4 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що залишаючи без задоволення адміністративний позов, суд першої інстанції не врахував, що протокол про адміністративне правопорушення не складався та ніякого правопорушення позивач не вчиняв. Інспектор не мав законних підстав вимагати від позивача поліс страхування та складати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що постановою інспектора патрульної поліції м. Одеси ОСОБА_5 серія ЕАА № 196653 по справі про адміністративне правопорушення від 29.10.2017 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 126 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Вказує, що в постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що водій керував автомобілем без полісу страхування, чим порушив п. 2.1 «г» ПДР.

Підставою для складання даної постанови стало те, що у позивача був відсутній страховий поліс, діючий на момент зупинки транспортного засобу, про що інспектор патрульної поліції дізнався, перевіривши дані на офіційному сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України (http://www.mtsbu.ua), до повноважень якого входить створення, підтримка та обслуговування єдиної централізованої бази даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (а.с.25).

Також, як зазначив суд першої інстанції, позивач до позовної заяви не надав копії оскаржуваної постанови, з клопотанням про її витребування не звертався. Окрім того, на вимогу суду позивач полісу страхування також не надав, так як і не дав будь-яких доказів відсутності правопорушення.

Позивач вважає, що зазначена постанова є незаконною, оскільки, даного правопорушення він не скоював та правил дорожнього руху не порушував, а викладені висновки в постанові не відповідають фактичним обставинам справи. Просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено неправомірності дій службової особи щодо винесення відносно нього постанови по справі про адміністративне правопорушення, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.1 «ґ» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За п.2.4 «а» Правил дорожнього руху, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, пред'явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 цих Правил, зокрема, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідної категорії п. 2.1. «ґ» ПДР України.

У статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ч. 2 ст. 21. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

У ч. 2 ст. 35 цього Закону України встановлено, що поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як встановлено у ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постанова про накладення адміністративного стягнення містить відомості, встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП, а саме: відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); розмір штрафу, але без зазначення порядку його сплати; без зазначення правових наслідків невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, прав особи яка притягується до адміністративної відповідальності, а також без зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис події, на що вказував відповідач.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до оскаржуваної постанови позивач, керуючи транспортним засобом NISSAN, р.н. НОМЕР_1, в м. Одесі по вул. Корольова, не пред'явив для перевірки страховий поліс, чим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР України.

Однак, апелянтом було надано до матеріалів справи квитанцію № 3626 від 19 вересня 2017 року, відповідно до якої платником ОСОБА_4 сплачений страховий платіж по договору/полісу/претензії № 1445386 (О). Враховуючи викладене, посилання відповідача на відсутність у апелянта страхового полісу є безпідставними.

Колегія суддів зазначає, що в основу причини зупинки та суті проступку, відповідачем покладені лише певні висновки самого інспектора без зазначення відповідних доказів, тобто, у відповідача відсутні підстави для зупинення транспортного засобу в розумінні вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Посилання відповідача на наявність певних особистих візуальних спостережень та його внутрішні переконання, певні судження і висновки щодо вчинення позивачем поставленого йому у вину проступку є безпідставними, оскільки спостереження, переконання, судження та висновки, навіть суб'єкта владних повноважень, мають суб'єктивний характер та у розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 77 КАС України не є доказами.

Відеозапис події проступку та розгляду справи про адміністративне правопорушення не здійснювався нагрудною відеокамерою патрульного.

Відповідачем не надано до суду належні і допустимі докази в підтвердження правомірності своїх дій по притягненню позивача до адміністративної відповідальності, законних підстав для зупинки автомобіля під керуванням позивача.

Тобто, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивачем допущено порушення вимог п. 2.1 Правил дорожнього руху, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 2.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем до суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, з приводу того, що останній не порушував вимог п. 2.1 Правил дорожнього руху, не надано, колегія суддів, приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП не підтверджується жодним доказом, що свідчить про необґрунтованість винесення інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП у м. Одесі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 постанови від 29 жовтня 2017 року, серії ЕАА № 196653 про притягнення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Отже, відповідач, складаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а тому заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, оскаржуване позивачем Рішення суду першої інстанції не можна вважати таким, що прийнято відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для його скасування.

Відповідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вище викладене, колегія судів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного Рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване Рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2017 року по справі № 520/13784/17, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_4, - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2017 року серії ЕАА № 196653 інспектора роти №1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_5 про накладення штрафу на ОСОБА_4 у розмірі 425 грн. та провадження по справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

суддя-доповідач: ОСОБА_1
судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3