Справа № 805/1776/18-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2018 р. Справа№805/1776/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами загального позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Родинської міської ради Донецької області, третя особа: Опікунська рада з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) Виконавчого комітету Родинської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

Позов, з урахуванням уточнень, вмотивовано тим, що на праві спільної сумісної власності та на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.01.1994р. № 1/39-1175, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та повнолітньому сину ОСОБА_3 належить однокімнатна квартира, загальною площею 26,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Зазначає, що в цій квартирі ніхто не мешкає та у зв'язку із виниклою необхідністю її продажу для лікування її недієздатного чоловіка, позивач звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на її продаж. Проте, у наданні відповідного дозволу відповідачем відмовлено з метою не допущення порушення житлових прав недієздатної особи. Вказуючи, на ті обставини, що у її власності наявна трикімнатна квартира то порушень житлових прав її недієздатного чоловіка не відбудеться, вважає рішення про відмову у наданні дозволу таким, що не відповідає вимогам закону, а тому просить визнати рішення відповідача від 29.11.2017р. № 100 протиправним та скасувати його, зобов'язати відповідача повторно розглянути подану позивачем заяву про надання дозволу на продаж однокімнатної квартири, загальною площею 26,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти рішення про надання дозволу на продаж зазначеної квартири.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. За наслідками розгляду справи судові засідання неодноразово відкладались для надання додаткових доказів.

До судового засідання представники сторін не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач, відзив на адміністративний позов не надав.

Представник третьої особи до суду не з'явився, повідомлений належним чином, пояснень до предмету позову не надав.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний недієздатним внаслідок психічного захворювання на підставі рішення Красноармійського міського суду Донецької області від 22 липня 1999 року. Перебуває у шлюбі з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 10.08.1984р. (а.с. 8). На час розгляду справи шлюб не розірвано. Від браку мають повнолітню дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7).

Рішенням Красноармійського міського суду Донецької області від 22 липня 1999 року ОСОБА_2 визнаний недієздатним внаслідок психічного захворювання. Перебуває на лікуванні у психоневрологічному інтернаті в с. Новий Світ Старобешівського району Донецької області.

Відповідно до довідки від 05.12.2001р., яка видана ОСОБА_2, останній отримує пенсію по інвалідності загального захворювання у розмірі 49,00 гривень, довічно (а.с. 6).

Рішенням Виконавчого комітету Родинської міської ради від 28 листопада 2000 року № 139 ОСОБА_1 призначено опікуном над недієздатним чоловіком, внаслідок психічного захворювання ОСОБА_2 та опікуном над його майном, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та його ощадною книжкою. (а.с. 19).

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.01.1994р. № 1/39-1175, на праві приватної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх повнолітньому сину ОСОБА_3 належить однокімнатна квартира, загальною площею 26,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

15 липня 2003 року між громадянином ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі - продажу трикімнатної квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 4117 (а.с. 21).

В матеріалах справи наявний витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий 28 липня 2003 року за № 1098727 Красноармійським бюро технічної інвентаризації (а.с. 22).

Відповідно до зазначеного витягу та договору, трикімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, про що зроблено запис № 5 у книзі 6. На час розгляду справи ОСОБА_1 та її син мешкають у зазначеній трикімнатній квартирі.

19 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася із відповідною заявою до в.о. міського голови м. Родинське про надання дозволу на продаж однокімнатної квартири, що належить на праві приватної сумісної власності ОСОБА_1, недієздатному ОСОБА_2 та їх повнолітньому сину ОСОБА_3, загальною площею 26,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Заява вмотивована складним фінансовим станом родини, потребою коштів для лікування чоловіка та відсутністю порушень прав її недієздатного чоловіка у разі продажу однокімнатної квартири, оскільки під час шлюбу ОСОБА_1 придбана трикімнатна квартира. Крім того, позивач зазначає, що її недієздатний чоловік не отримує пенсії, а коштів на його лікування не вистачає.

Як зазначає позивач, вона сплатила на користь її недієздатного чоловіка 1/3 від вартості однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2.

В матеріалах справи також наявний звіт про оцінку майна № 2394088_10112017_74 від 09.11.2017р., відповідно до якого вартість квартири загальною площею 26,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 становить 20794,00 грн. без ПДВ (а.с. 17).

10 листопада 2017 року, за наслідками розгляду вказаної заяви прийнято протокол № 2 засідання опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) при виконавчому комітеті Родинської міської ради (а.с. 14-15).

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що комісією встановлено, що у власності ОСОБА_1 наявні ще дві квартири, де вона мешкає й де мешкає її син. Майно придбане під час шлюбу й у разі повернення її чоловіка після лікування йому буде де жити. За наслідками голосування («За-4», «Утримались-1», «Проти-3») було вирішено винести на розгляд виконкому питання про надання дозволу ОСОБА_1 на продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 14-15).

29 листопада 2017 року Виконавчим комітетом Родинської міської ради, за результатами розгляду заяви та наданих документів ОСОБА_1 про надання дозволу на продаж квартири: за адресою: АДРЕСА_1 прийнято рішення № 100. (а.с. 9).

Як вбачається зі змісту вказаного рішення позивачу відмовлено у наданні дозволу, при цьому у резолютивній частині рішення зазначено: «1. Не надавати дозволу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на продаж квартири за адресою: АДРЕСА_2, право користування якою має недієздатний ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, у зв'язку з фактичним місцем перебування у с. Новий Світ Старобешівського району, з метою недопущення порушення житлових прав недієздатної особи» (а.с. 9).

Розглянувши матеріали справи суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; обов'язковість судового рішення.

Відповідно до приписів статей 47, 48 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Главою 6 Цивільного кодексу (ЦК) України врегульовані питання опіки та піклування.

Так, статтею 55 ЦК України встановлено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (ст. 56 ЦК України).

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно із статтею 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Статтею 67 ЦК України визначено коло прав та обов'язків опікуна. Так, опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням; опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного; опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Відповідно до статті 71 ЦК України опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; укладати договори щодо іншого цінного майна.

Статтею 72 ЦК України визначено, що опікун зобов'язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах.

Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо.

Якщо підопічний є власником нерухомого майна або майна, яке потребує постійного управління, опікун може з дозволу органу опіки та піклування управляти цим майном або передати його за договором в управління іншій особі.

Як вбачається зі змісту вказаних норм, опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат.

Проте, як вже зазначалось, пенсії її недієздатний чоловік не отримує, а кошти від продажу квартири необхідні для його лікування. Крім того, у разі повернення чоловіка позивача до нормального життя йому буде де жити, оскільки у власності подружжя знаходиться трикімнатна квартира загальною площею 52,9 кв.м., що на 26,3 кв.м. перевищує площу однокімнатної квартири, що позивач має намір продати.

Відповідно до статті 1 Сімейного кодексу (СК) України, цей кодекс визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів.

Згідно із статтею 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Разом з тим, відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений 10 серпня 1984 року про що видано свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 10.08.1984р. (а.с. 8).

Трикімнатна квартира придбана ОСОБА_1 15 липня 2003 року на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 та зареєстрованому в реєстрі за № 4117 (а.с. 21). Станом на час розгляду справи шлюб не розірвано.

З огляду на викладене, трикімнатна квартира, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_1 у 2003 році, тобто під час шлюбу. З врахуванням приписів норм СК України зазначене майно (трикімнатна квартира) належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Час оформлення права власності на майно не впливає на право одного з подружжя на частину майна, придбаного у період шлюбу.

Крім того, слід зазначити, що в матеріалах справи наявні дві копії спірного рішення від 29 листопада 2017 року № 100 «Про вирішення питання надання дозволу опікуну, ОСОБА_1, на продаж квартири», які мають однакову назву, дату підписання. Проте, одне з них перекреслено (а.с. 10).

Резолютивна частина перекресленого примірника вказаного рішення містить в собі фразу «…, а також тим, що на рахунок недієздатного покладено необхідну від продажу квартири третину,…», проте як інший примірник цього не містить.

Дослідивши зміст обох примірників спірного рішення суд не вбачає жодного обґрунтування підстав, з посиланням на відповідні норми законодавчих актів, відповідно до яких заявнику було відмовлено у задоволені її заяви.

Також суд враховує, що за наслідками розгляду заяви позивача прийнято протокол № 2 засідання опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) при виконавчому комітеті Родинської міської ради, який фактично має позитивні висновки щодо надання дозволу ОСОБА_1 на продаж однокімнатної квартири.

Крім того, у спірному рішенні зазначено, що при його прийнятті відповідач враховує рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, проте рекомендації були надані відповідачу опікунською радою з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) (а.с. 14).

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема:

на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем, при розгляді заяви ОСОБА_1 від 19 жовтня 2017 року про надання дозволу на продаж однокімнатної квартири, що належить на праві приватної сумісної власності ОСОБА_1, недієздатному ОСОБА_2 та їх повнолітньому сину ОСОБА_3, загальною площею 26,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 не враховані зазначені вище обставини та приписи законодавчих актів.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 у справі про незалежність судової влади зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем не доведено у рішенні про відмову в наданні дозволу на продаж квартири чим саме будуть порушені права недієздатного при продажі квартири.

Враховуючи надані суду докази, суд не вбачає порушення прав недієздатного шляхом продажу однокімнатної квартири, оскільки він забезпечений житлом, придбаним його дружиною в період шлюбу, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а подальше розпорядження отриманими коштами або майном без дозволу опікунської ради не є можливим.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що спірне рішення Виконавчого комітету Родинської міської ради від 29 листопада 2017 року № 100 про відмову у наданні дозволу на продаж квартири: за адресою: АДРЕСА_1 винесене без врахування всіх обставин справи та приписів нормативно-правових актів, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, щодо позовних вимог про зобов'язання повторно розглянути подану позивачем заяву про надання дозволу на продаж однокімнатної квартири, загальною площею 26,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти рішення про надання дозволу на продаж зазначеної квартири суд зазначає наступне.

Суд вважає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача слід обрати спосіб захисту порушеного права шляхом зобов'язання, з урахуванням висновків суду, Виконавчого комітету Родинської міської ради вирішити питання щодо повторного розгляду поданої 19 жовтня 2017 року ОСОБА_1 заяви про надання дозволу на продаж однокімнатної квартири, загальною площею 26,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Родинської міської ради Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, підлягає частковому задоволенню.

Судовий збір не стягується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Родинської міської ради Донецької області від 29 листопада 2017 року № 100 «Про вирішення питання надання дозволу опікуну, ОСОБА_1, на продаж квартири».

Зобов'язати Виконавчий комітет Родинської міської ради Донецької області, з урахуванням висновків суду, вирішити питання щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 19 жовтня 2017 року про надання дозволу на продаж однокімнатної квартири, загальною площею 26,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Голошивець І.О.