Справа № 826/23356/15
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 червня 2018 року № 826/23356/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши заяву про розгляд справи за правилами спрощеного провадження по справі

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна»
До Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у м.Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.05.2015 р. №
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.05.2015 р. № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.10.2015 р. провадження по справі відкрито суддею Літвіновою А.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 05.02.2018 р. справу прийнято до провадження суддею Васильченко І.П.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яким встановлено порушення граничних термінів сплати податкових зобов'язань, оскільки строк, встановлений Податковим кодексом України для місячного податкового періоду, дорівнює 30 календарних днів, і для авансових платежів з податку на прибуток за лютий 2015 року, враховуючи що у лютому 28 днів, граничний строк сплив 02.03.2015 р., тобто на 30-й календарний день податкового періоду.

Відповідачем надано суду відзив на позов, в якому він заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити в його задоволенні, з огляду на відповідність спірного рішення вимогам чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у м.Києві проведено камеральну перевірку філії «ДЦ-Тернопільський» ТОВ «ДЦ Україна» з питання своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання авансових внесків з податку на прибуток за лютий 2015 року.

Перевіркою встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки складено акт від 21.04.2015 р. № 2924/15-02/35557133 та винесено податкове повідомлення-рішення від 06.05.2015 р. № , яким позивачу, за затримку на 1 календарний день сплати грошового зобов'язання в сумі 28 892,00 грн. зобов'язано сплатити штраф розмірі 10% у сумі 2 889,20 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до абз. 4. п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, інститутів спільного інвестування, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують двадцяти мільйонів гривень) щомісяця, протягом дванадцяти місячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) рік, зменшеної на суму сплачених авансових внесків з цього податку при виплаті дивідендів, яка залишилась не зарахованою у зменшення податкового зобов'язання з цього податку, без подання податкової декларації.

В загальному порядку, відповідно до п 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених Податковим кодексом України.

Граничний строк, передбачений Податковим кодексом України для подання податкової декларації за податковий період, який дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків), встановлено п. п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Кодексу, а саме - 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Тобто, враховуючи вимоги п. п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу Україниграничний строк сплати податкових зобов'язань для місячного податкового періоду складає 30 календарних днів (10 днів + 20днів).

Відповідно до п. п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 розділу IV Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені Кодексом для місячного податкового періоду, тобто не пізніше 30 календарних днів, наступних за місяцем нарахування доходу.

Провівши системний аналіз вищезазначених норм права, суд приходить до висновку, що строк, встановлений Податковим кодексом України для місячного податкового періоду, дорівнює 30 календарних днів, і для авансових платежів з податку на прибуток за лютий 2015 року, враховуючи що у лютому 28 днів, граничний строк сплив 02.03.2015 р., тобто на 30-й календарний день податкового періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, авансовий платіж з податку на прибуток за лютий 2015 року по філії «ДЦ-Тернопільський» ТОВ «ДЦ Україна» сплачено позивачем до бюджету 02.03.2015 р., що підтверджується платіжним дорученням № 38017 від 02.03.2015 р.

Відтак, сплата позивачем авансового платежу з податку на прибуток за лютий 2015 року вчинена у строки передбачені Податковим кодексом України, а тому висновки податкового органу про порушення позивачем граничних термінів сплати податкових зобов'язань є необґрунтованими, а нарахований штраф, згідно податкового повідомлення-рішення від 06.05.2015 р. № помилковим, у зв'язку із чим суд доходить висновку про наявність правових підстав для його скасування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до частини 2 статті 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності та пояснення сторін, суд доходить висновку, що відповідачем не доведена правомірність свого рішення, у зв'язку із чим адміністративний позов ТОВ «ДЦ Україна» підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню повністю.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 77, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» (04655, м.Київ, просп. Московський, буд. 28-А) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у м.Києві від 06.05.2015 р. № .

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» (04655, м.Київ, просп. Московський, буд. 28-А) судові витрати в сумі 1 218 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у м.Києві (46003, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Білецька, буд. 1)

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко