Справа № 810/2814/17
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 року м.Київ № 810/2814/17

Київський окружний адміністративний суд в складі головуючого - судді Головенко О.Д. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадженні адміністративну справу за позовом Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області до фізичної особи - підприємництва ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Бориспільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області з позовом до фізичної особи - підприємництва ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 1 732,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача наявна заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2010 рік, що підтверджується відповідним розрахунком та вимогою про сплату боргу.

Учасники справи до суду не з'явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від представника позивача 05.04.2018 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Частиною 9 ст. 205 КАС України визначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2017 провадження у справі відкрито.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.10.2017 провадження у справі було закрито, однак постановою від 22.02.2018 Київського апеляційного адмінстративного суду ухвалу від 12.10.2017 було скасовано та справу направлено на продовження розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.03.2018 дану справу було прийнято до провадження та призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", як суб'єкт підприємницької діяльності є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У зв'язку із несплатою у повному обсязі страхових внесків за 2010 рік утворилась заборгованість у розмірі 1732,80 грн., що підтверджується розрахунком боргу та вимогою № Ф-121 від 05.03.2014.

Спеціальними законами, які регулювали відносини в системі пенсійного забезпечення в 2010 році був Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з наступними змінами та доповненнями (надалі - Закон № 1058).

Відповідно до п.п. 4 п. 8 Прикінцевих положень Закону №1058 фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Згідно п.п. 2 п. 8 Прикінцевих положень Закону України № 1058 особи, зазначені в пунктах 3 і 4 ст. 11 Закону № 1058 сплачують страхові внески, що перераховуються до солідарної системи на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених для платників збору (юридичних і фізичних осіб) Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", але не менше мінімального страхового внеску.

Відповідно до п. 3 ст. 11 Закону України № 1058 загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Пунктом 5 ст. 14 цього ж Закону встановлено, що страхувальниками є: застраховані особи, зазначені в п. 3 і 4 ст. 11 та ч. 1 ст. 12 цього Закону.

Статтею 17 Закону № 1058 визначене коло прав та обов'язків страхувальників, серед яких, відповідно до п. 6 ч. 2 цієї статті страхувальник зобов'язаний: нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України № 1058 страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у п. 5 ст. 14 цього Закону, - квартал.

Згідно ч. 2 ст. 106 Закону № 1058 суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених ч. 3 ст. 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій (ч. 2 ст. 106 Закону України №1058).

Отже, недоїмка за страхувальником встановлюється після настання однієї з обставин - або не нарахування страхувальником сум страхових внесків, або не сплата у строки, визначені ст. 20 Закону України № 1058.

У зв'язку з тим, що ст. 20 Закону України № 1058 для страхувальників, до яких відноситься фізична особа-підприємець ОСОБА_1, встановлено базовий звітний період - квартал, останнім у зв'язку з несплатою страхових внесків до 20 жовтня 2010 року та 20 січня 2011 року допущено порушення вказаних вище норм.

Відповідно до абз. 5 п. 7 розділу VІІІ Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску забороняється.

Тобто, застосування норм Закону № 1058 здійснюється в розрізі редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1058 мінімальний страховий внесок - це сума коштів, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір страхового внеску, встановлених законом на день отримання заробітної плати (доходу).

Отже, відповідач, як фізична особа-підприємець був зобов'язаний сплачувати страхові внески за 3 та 4 квартал 2010 року (щомісячно) у розмірі, який становить не менше мінімального розміру страхового внеску, що визначається як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір страхового внеску, встановлених на відповідний період.

Відповідно до ст. 53 Закону України "Про Державний бюджет на 2010 рік" у липні-вересні 2010 року встановлено місячний розмір мінімальної заробітної плати на рівні 888 грн. 00 коп., у жовтні-листопаді 2010 року - 907 грн. 00 коп., грудень 2010 року - 922 грн. 00 коп.

Згідно абз. 11 п.п. 4.1 п. 4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, розміри страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" за ставками: для платників, зазначених у підпунктах 2.1.1, 2.1.3 та 2.1.5 пункту 2.1 Інструкції, - 33,2 відсотка від сум виплат винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п.п. 2.1.3 п. 2.1 Інструкції № 21-1 платниками страхових внесків є: фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок).

Таким чином, мінімальний розмір страхового внеску для фізичних осіб-підприємців становить:

- за ІІІ-й квартал 2010 року - 888 х 33,2% = 294 грн. 82 коп. за липень 2010 року та в такому ж розмірі за серпень-вересень 2010 року, або 884 грн. 46 коп. за квартал;

- за ІV-й квартал 2010 року - 907 х 33,2% = 301 грн. 12 коп. за жовтень 2010 року та в такому ж розмірі за листопад 2010 року, та 922 х 33,2% = 306 грн. 10 коп. за грудень 2010 року, або 908 грн. 34 коп. за квартал.

Оскільки відповідач сплачував єдиний податок позивачем на підставі абз. 8 ч. 2 Указу Президента України "Про внесення змін до Указу Президента України від 03.07.1998 № 727 "Про спрощену систему-оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 28.06.1999 №746/99 та Указу Президента України від 03.07.1998 № 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" було зараховано в рахунок сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з липня по грудень 2010 року в сумі 504,00 грн.

Отже, загальний розмір заборгованості відповідача становить з урахуванням часткового погашення 1 732,80 коп.

Згідно ч. 3 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

У зв'язку з порушенням відповідачем платіжної дисципліни та наявністю заборгованості, позивачем було виставлено відповідачу вимогу про сплату боргу від 05.03.2014 на суму 1 732,80 грн.

Вимога про сплату боргу відповідачем оскаржена не була, доказів добровільної сплати суми грошового зобов'язання за страховими внесками відповідачем не надано.

Таким чином, зазначене грошове зобов'язання є узгодженим та підлягає обов'язковому перерахуванню до бюджету в рахунок погашення заборгованості.

Отже, судом встановлено, що заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідачем не сплачена та складає 1 732,80 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 17.11.2017 стосовно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 20.01.2017 було внесено запис № 5000142 про припинення підприємницької діяльності.

Однак, ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Також, в постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 у справі № 6-125цс 3 зроблено висновок про те, що відповідно до ст. ст. 51, 52, 598 - 609 Цивільного кодексу України, ст. ст. 47 - 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи - підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності не є підставою для скасування зобов'язання зі сплати існуючого боргу.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області заборгованість по страхових внесках у сумі 1 732 (одна тисяча сімсот тридцять дві) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.