Справа № 388/99/18(2-а/388/21/2018)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2018 року справа № 388/99/18(2-а/388/21/2018)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Білак С.В. Чумака С.Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції рядового поліції Корєнєва Владислава Анатолійовича на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 10.05.2018 р. (суддя Баранський Д.М.) в справі № 388/99/18 за позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції рядового поліції Корєнєва Владислава Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції рядового поліції Корєнєва Владислава Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 25.01.2018 р. серії ЕАА № 274065.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 10.05.2018 р. позов задоволено, визнана протиправною та скасована постанова серії ЕАА № 274065, винесена 25.01.2018 р. інспектором роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції рядового поліції Корєнєвим В.А., про визнання винним ОСОБА_3 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянтом вказано про безпідставне незадоволення судом першої інстанції клопотання про витребування візуальної схеми перехрестя з графіком перемикань з тимчасовим програмним станом на 25.01.2018 р. Також вважає неправильним висновок суду першої інстанції, що відеозаписом підтверджено, що світлофор не працює. З відеозапису вбачається, що на дублюючому світлофорі, який встановлено паралельно основного, видно горіння червоно світла.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв'язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою поліцейського патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Корєнєва В.А. від 25.01.2018 р. серії ЕАА № 274065 на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за те, що 25 січня 2018 року о 14.36 годині, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1, проїхав перехрестя вулиць Ракітіна - М. Зінчевського у м. Кривому Розі на заборонений (червоний) сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. (е) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306.

Дослідивши відеозаписи обставин, які передували зупинці відповідачем автомобілю під керуванням позивача, які надані учасниками справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що зміст обох наданих відеозаписів події дає підстави стверджувати, що обидва відеозаписи, дійсно, здійсненні в один й той самий проміжок часу, щодо одних й тих самих обставин, однак за напрямками руху водія та у зустрічному напрямку щодо водія. При цьому суд дійшов висновку, що 25 січня 2018 року позивач, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1, не проїжджав перехрестя вулиць Ракітіна - М. Зінчевського у м. Кривому Розі на заборонений (червоний) сигнал світлофора, відповідно не порушував п. 8.7.3. (е) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306.

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 25.01.2018 р. інспектором 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Корєнєвим В.А. прийнято постанову серії ЕАА № 274065 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, яким накладено на ОСОБА_3 стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. За змістом постанови водій ОСОБА_3 25.01.2018 р. о 14 годині 21 хвилину, керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_1, проїхав перехрестя вул. Ракітіна - М. Зінченвського у м. Кривому Розі на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України.

Оглядом відеозапису з відеореєстратора, що знаходиться в патрульній машині, встановлено, що транспортний засіб марки Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався у зустрічному напрямку місця розташування патрульної машини, наближаючись до перехрестя, тому відповідач міг бачити тільки сигнал світлофора, що розміщений на цьому перехресті, у протилежному напрямку від напрямку руху позивача, який показував червоне світло.

Разом з тим, оглядом відеозапису з відеореєстратора, встановленого в автомобілі, яким керував позивач, встановлено, що автомобіль здійснив зупинку на перехресті перед стоп-лінією, за якою розміщений світлофор, при цьому на світлофорі не горіло будь-яке світло у відповідній його частині (червоне, жовте, зелене). Переконавшись у тому, що світлофор не здійснює регулювання дорожнього руху, водій розпочав рух через перехрестя.

Обидва відеозаписи здійсненні в один й той самий проміжок часу, щодо одних й тих самих обставин, однак за напрямками руху водія та у зустрічному напрямку щодо водія.

Відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.7.3 цих Правил визначено, які значення мають сигнали світлофора, зокрема підпункт «е» вказує, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, відповідачем не надано належних доказів правомірності свого рішення, а наданий відповідачем відеозапис не є належним та достатнім доказом правомірності прийнятого рішення, оскільки цим відеозаписом безперечно не доводиться, що позивачем здійснено проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора.

Таким чином, є правильним висновок суду першої інстанції про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Доводи апелянта про доведеність вчинення позивачем правопорушення спростовані приведеними вище висновками суду.

Щодо послання апелянта про безпідставне незадоволення судом першої інстанції клопотання про витребування візуальної схеми перехрестя з графіком перемикань з тимчасовим програмним станом на 25.01.2018 р. суд вказує на їх необґрунтованість, з огляду на таке.

Ухвалою суду першої інстанції від 07.03.2018 р. задоволено клопотання відповідача та витребувано в ТОВ «НВК Криворіжелектромонтаж» інформацію про режим роботи світлофорів на перехресті вулиць Ракітіна та М. Зінчевського у м. Кривому Розі, що стосується синхронної роботи, а також щодо збоїв у роботі світлофорів 25.01.2018 р. в період часу з 13 години 45 хвилин до 14 години 45 хвилин; візуальну схему перехрестя та графік перемикань світлофорів тимчасовими програмами станом на 25.01.2018 р., проте такі відомості зазначеною особою не надано.

З урахуванням відсутності належним та достатніх доказів вчинення позивачем порушення п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про недоведеність вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Недоведеність відповідачем правомірності свого рішення, ненадання належних доказів обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності є підставою для висновку про протиправність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, суд вказує, що судом першої інстанції порушено приписи п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, відповідно до якої за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Як встановлено ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

В розглядуваному випадку у зв'язку з недоведеністю вчинення позивачем адміністративного правопорушення постанова підлягала скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим резолютивна частина рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення не вбачається.

У зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права підлягає зміні резолютивна частина рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 268-272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції рядового поліції Корєнєва Владислава Анатолійовича на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 10.05.2018 р. в справі № 388/99/18 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 10.05.2018 р. в справі № 388/99/18 за позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції рядового поліції Корєнєва Владислава Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення після другого абзацу абзацом наступного змісту: «Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3.».

В іншій частини рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 14.06.2018 р. та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 14.06.2018 р.

Суддя-доповідач: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: С.Ю. Чумак