Справа № 826/14279/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Власенкова О.О., Добрянська Я.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Літвіної Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року, що прийняте о 13 год. 46 хв. у місті Києві, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, про:

- визнання протиправним та скасування наказу Державної міграційної служби України від 30.08.2016 №218 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1;

- зобов'язання Державної міграційної служби України проінформувати Адміністрацію Державної прикордонної служби України, Службу безпеки України, Українське бюро Інтерполу, Міністерство внутрішніх справ України та Національний банк України про визнання протиправним та скасування наказу Державної міграційної служби України від 30.08.2016 №218 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1;

- визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області щодо оформлення висновку службової перевірки від 05.05.2016 про визнання недійсним паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 06.03.2013;

- визнання протиправними дій Державної міграційної служби України щодо затвердження висновку службової перевірки від 05.05.2016 про визнання недійсним паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 06.03.2013.

- зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області письмово повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України, Українське бюро Інтерполу та підрозділи Головних управлінь, Управлінь ДМС України в областях про дійсність паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 06.03.2013.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року позов задоволено.

Відповідачі в апеляційних скаргах просять скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційних скарг ґрунтуються на тому, що оскаржувані дії та наказ є правомірними.

Позивач у відзивах на апеляційну скаргу просить відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх необґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, документований паспортом громадянина України НОМЕР_1, виданим Залізничним РВ у м. Сімферополь Головного управління ДМС України в АР Крим 20.02.2013., та паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 06.03.2013, виданим в м. Харкові підрозділом 6390 (сектор централізованого оформлення документів №2 Головного управління ДМС України в Харківській області).

На виконання п. 56 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152 (далі - Порядок №152), за дорученням Департаменту з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ДМС України, 05.05.2016 Головним управлінням ДМС України у Харківській області проведено службове розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що складено висновок, затверджений директором Департаменту з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ДМС України 20.05.2016.

Згідно вказаного висновку факт набуття громадянином ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянства України на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» та справжність видачі довідки про реєстрацію особи громадянином України викликає сумніви та унеможливлює, у даному випадку, саму процедуру набуття громадянства України особами - вихідцями з Близького Сходу. У зв'язку з відсутністю документального підтвердження належності ОСОБА_1 до громадянства України, вважати ОСОБА_1 громадянином України немає підстав.

Державною міграційною службою України 30.08.2016 прийнято наказ №218 "Про визнання недійсними бланків", згідно якого визнано недійсними (анульованими) бланки паспортів громадянина України згідно переліку, в тому числі, і - серії НОМЕР_1.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що відомості про рішення щодо скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відсутні, що виключає визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон як похідне рішення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до статті 4 Конституції України, в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 №2235-ІІІ (надалі - Закон №2235-ІІІ), громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Пунктами 1, 3 статті 5 Закону №2235-ІІІ передбачено, що документами, які підтверджують громадянство України, є, серед іншого, паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Тому, передумовою для отримання паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон є набуття особою громадянства України у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 2 статті 6 Закону №2235-ІІІ визначено, що громадянство України набувається, серед іншого, за територіальним походженням.

Зокрема, за приписами частини 1 статті 8 Закону №2235-ІІІ, якими врегульовано порядок та підстави набуття громадянства України за територіальним походженням, особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Отже, набуття громадянства України у порядку, встановленому наведеною нормою, можливе у разі підтвердження особою факту народження чи постійного проживання її самої або визначених у Законі №2235-ІІІ членів сім'ї до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, а також подання нею заяви про набуття громадянства України.

Посилання набуття позивачем громадянства відповідно до пункту 2 статті 6, статті 8 Закону №2235-III судом відхиляється, оскільки жодних доказів того, що рідні позивача народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території України відсутні.

Підпунктом 5.1 пункту 5 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, що затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 № 320, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за №1089/21401 (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які набули громадянства України відповідно до законодавства України, отримують паспорти на підставі довідки про реєстрацію громадянином України, виданої територіальним органом Державної міграційної служби.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно листа Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21.11.2017 позивач прибув на територію України 01.03.2013 та залишив її територію 12.03.2013. Поряд з цим, з довідки про реєстрацію особи громадянином України № 11, виданої ГУ ДМС України в АР Крим від 20.02.2013, що стала підставою для отримання позивачем паспорту громадянина України, вбачається, що він набув громадянства України з 20.02.2013, тобто, раніше дати його першого прибуття на територію України.

Таким чином, в межах встановлених обставин справи, факт набуття позивачем громадянства України не знайшов свого підтвердження наявними у матеріалах справи доказами, оскільки станом на час його набуття позивач не міг перебувати на території України і відомості щодо подання ним заяви про набуття громадянства України відсутні.

Відповідно до пункту 10.4 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, що затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 № 320, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за №1089/21401, погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти, зокрема, оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України. У разі оформлення паспорта з порушенням вимог чинного законодавства керівником територіального органу (територіального підрозділу) проводиться службове розслідування, за результатами якого складається висновок у двох примірниках, який надсилається до Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу ДМС України. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС України, другий - у територіальному органі (підрозділі).

Згідно з пунктом 89 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152, паспорт для виїзду за кордон визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується у разі оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.

Підпунктом 33 пункту 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №360, передбачено, що Державна міграційна служба України, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює відповідно до закону державний контроль за дотриманням законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів у передбачених законодавством випадках, притягає порушників до адміністративної відповідальності;

Пунктом 9 цього Положення встановлено, що Державна міграційна служба України в межах повноважень, передбачених законом, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів МВС видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

Враховуючи те, що паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документами, які підтверджують громадянство України, набуття якого позивачем не мало місця, то ці документи є такими, що отримані з порушенням закону, а тому оскаржувані дії та рішення є правомірними та такими, що вчинені на підставі та у межах чинного законодавства.

Аналогічного висновку у подібних правовідносинах дійшов і Верховний Суд у постановах від 18 квітня 2018 року (справа № 820/7358/15), від 07 лютого 2018 року (справа № 826/1417/17).

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на порядок скасування рішення про набуття позивачем громадянства України (стаття 21 Законі №2235-ІІІ), оскільки відповідачі заперечують його прийняття, тобто взагалі існування, а позивач це рішення (його копію) до суду не надав. Тому, враховуючи також що позивач станом на 20.02.2013, як зазначалося, не перебував на території України, у суду відсутні підстави вважати, що таке рішення взагалі приймалось

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскаржуваний наказ та дії щодо оформлення та затвердження висновку службової перевірки є правомірними. Отже, суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про відмову у задоволенні позову.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області задовольнити.

Скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Літвіна

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 15.06.2018.