Справа № 826/1523/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

04 червня 2018 року справа №826/1523/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С. та представників:

позивача: Олійника О.С.;

відповідача 1: Бабинця М.В.;

відповідача 2: не з'явились

розглянувши у судовому засідання адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Український графіт" (далі по тексту - позивач, ПрАТ "Український графіт")
до1. Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі по тексту - відповідач, Офіс) 2. Виконуючого обов'язки начальника - начальника Запорізького управління Офісу Северін Анастасії Вікторівни (далі по тексту - відповідач 2, заступник начальника Северін А.В.)
про1) визнання протиправною та скасування вимоги відповідача 1 щодо складання та направлення ПАТ "Український графіт" від 12 січня 2017 року №1382/10/28-10-47-06 "Про надання пояснень та їх документальних підтверджень"; 2) визнати протиправними дії відповідача 2 про надання пояснень та їх документальних підтверджень, оформлену в листі від 12 січня 2017 року №1382/10/28-10-47-06
На підставі частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 04 червня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення).

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає дії відповідачів щодо складання та направлення ПАТ "Український графіт" вимоги про надання пояснень та їх документальних підтверджень протиправними, мотивуючи позовні вимоги тим, що запит підписаний не уповноваженою особою, не містить конкретного переліку документів, які слід надати контролюючому органу, містить протиправну вимогу про надання оригіналів документів для огляду, а значить не відповідає вимогам статті 73 Податкового кодексу України; таким чином, позивач вважає, що відмова позивача від надання відповіді на отриманий лист є правомірною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/1523/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач подав до суду письмове заперечення проти позову, в якому зазначив про безпідставність позовних вимог, оскільки для направлення запиту ПАТ "Український графіт" відповідно до пункту 73.3 статті 73 та статті 74 виникли обґрунтовані підстави, а саме виявлення недостовірних даних по відносинам із ТОВ "Інтеркоалтрейдінг", ТОВ "Аммоліт трейд" та ТОВ "Максима метал" під час опрацювання податкової звітності з податку на додану вартість, а Северін А.В. мала відповідні повноваження на підписання запиту від 12 січня 2017 року №1382/10/28-10-47-06 "Про надання пояснень та їх документальних підтверджень".

Під час судового розгляду позивач змінив організаційно-правову форму з Публічного акціонерного товариства на Приватне акціонерне товариство.

В судовому засіданні 04 червня 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача 1 проти позову заперечив, представник відповідача 2 до суду не прибув.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Наявні у справі докази підтверджують, що Офіс звернувся до ПАТ "Український графіт" із письмовим запитом від 12 січня 2017 року №1382/10/28-10-47-06 "Про надання пояснень та їх документальних підтверджень" за підписом Виконуючого обов'язки начальника - начальника Запорізького управління Офісу Северін А.В.

У вказаному запиті, посилаючись на підпункти 16.1.5, 16.1.7 пункту 16.1 статті 16, підпункт 20.1.2 пункту 20.1 статті 20, пункт 73.3 статті 73, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, у зв'язку із виявленням Запорізьким управлінням Офісу фактів, що свідчать про недостовірність визначення ПАТ "Український графіт" даних податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ "Інтеркоалтрейдінг" за листопад 2016 року, ТОВ "Аммоліт трейд" за жовтень-листопад 2016 року та ТОВ "Максима метал" за жовтень 2016 року, Офіс просив надати інформацію (пояснення та їх документальні підтвердження) з приводу наведених фактів, зокрема засвідчені підписом посадової особи позивача та скріплені печаткою копії документів, що безпосередньо стосуються господарських відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків із зазначеними контрагентами, а також використання у власній господарській діяльності продукції, придбання якої оформлено у відносинах із такими контрагентами. Крім того, у запиті вказано про необхідність надання оригіналів документів для огляду.

Як зазначає позивач, вказаний запит надійшов на адресу ПАТ "Український графіт" 16 січня 2017 року.

Підпунктом 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що для здійснення функцій, визначених законом, контролюючі органи мають право отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Аналогічні підстави для направлення контролюючим органом платнику податків письмового запиту про подання інформації визначені також Порядком періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1245 (далі по тексту - Порядок).

Пунктом 9 Порядку встановлено, що органи державної податкової служби мають право звернутися до суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації.

Згідно пункту 10 Порядку запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

У відповідності до вимог пункту 16 у разі коли запит складено з порушенням вимог, визначених у пунктах 9 і 10 цього Порядку, суб'єкт інформаційних відносин звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що правовим наслідком складання та направлення податковим органом на адресу позивача письмового запиту про подання інформації є виникнення обов'язку в останнього подати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження.

При цьому, у разі, якщо запит складено з порушенням вимог чинного законодавства, відповідний обов'язок щодо надання відповіді на нього у платника податків не виникає.

Дії контролюючого органу у вигляді звернення до платника податків із письмовим зверненням безвідносно до його змісту та підстав направлення такого запиту є лише службовою діяльністю працівників органу доходів і зборів з виконання своїх професійних обов'язків зі збирання доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження відповідних операцій, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку. Зазначені дії самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов'язкових юридичних наслідків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувані дії відповідачів не створюють правових наслідків та не порушують прав позивача, оскільки, вважаючи запит Офісу від 12 січня 2017 року №1382/10/28-10-47-06 "Про надання пояснень та їх документальних підтверджень" за підписом заступник начальника Северін А.В. таким, що складений неналежним чином, наділений правом не надавати відповідь на такий запит в силу закону.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року у справі №826/22712/15, адміністративне провадження №К/9901/25198/18 (реєстраційний №72965151 в ЄДРСР).

Щодо стосується посилань позивача на підписання запиту не уповноваженою особою, оскільки у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не значаться відомості про заступника начальника Северін А.В., суд зазначає, що відповідно до приписів частини третьої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться щодо державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб зокрема містяться відомості про керівника юридичної особи. При цьому внесення відомостей про заступника керівника державного органу Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" не передбачено.

Крім того, у справі міститься копія наказу Державної фіскальної служби України від 21 листопада 2016 року №3757-о, згідно з яким на Северін А.В. покладено виконання обов'язків заступника начальника - начальника Запорізького управління Офісу.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідачів щодо складання та направлення звернення письмового запиту нормативно не підтверджуються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України; у свою чергу позивач не довів обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПрАТ "Український графіт" задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Приватному акціонерному товариству "Український графіт" (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20; ідентифікаційний код 00196204) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко