Справа № 812/838/16
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року справа №812/838/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Слов'яносербської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 р. (повний текст складено та підписано 28 листопада 2017 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 812/838/16 (головуючий І інстанції суддя Шембелян В.С.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техремпоставка" до Слов'яносербської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії, визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 06.04.2016 № 17-17,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21 липня 2016 року звернувся до суду з позовом до Слов'яносербської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 06.04.2016 року № 17-17; зобовязати відповідача внести зміни до інтегрованих карток з орендної плати з юридичних осіб ТОВ «Техремпоставка» шляхом виключення з них відомостей про наявність податкового боргу (недоїмки) на загальну суму 165 787 грн. 85 коп.; визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та погашення пені у загальному розмірі 165 787 грн. 85 коп. та вирішити питання судових витрат (т. 2 а.с. 89-94).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 р. у справі № 812/838/16 уточнений адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Старобільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (Новоайдарське відділення) від 06.04.2016 № 17-17.

Визнано протиправними дії Слов'яносербської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області щодо нарахування та погашення пені Товариства з обмеженою відповідальністю Техремпоставка з орендної плати за землю у загальному розмірі 165787, 85 грн. за період з 29.06.2016 по 31.12.2016.

Зобов'язано Слов'яносербську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Луганській області внести зміни до інтегрованих карток з орендної плати за землю ТОВ Техремпоставка шляхом виключення з них відомостей про наявність податкового боргу (недоїмки) на загальну суму 165787, 85 грн.

Вирішено питання судових витрат (т. 3 а.с. 68-73).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням доповнень до неї, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що, оскільки станом на 01.04.2016 року за позивачем в картці особового рахунку AIC «Податковий блок» рахувалася податкова заборгованість, відповідачем з метою погашення податкового боргу було сформовано та направлено на адресу ТОВ «Техремпоставка» податкову вимогу про сплату боргу форми «Ю» від 06.04.2016 року № 17-17 на загальну суму 1515665, 47 грн.

Під час прийняття рішення у справі суд виходив з того, що під час проведення антитерористичної операції звільнено субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Разом з тим, розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р не регулює питання щодо умов та порядку сплати орендної плати за землю. Зазначені правовідносини врегульовані Податковим кодексом України. Пільги щодо звільнення від сплати земельного податку юридичних осіб визначені ст. 282 Податкового кодексу України. Земельні ділянки, які не підлягають оподаткуванню земельним податком, визначено нормами ст. 283 Податкового кодексу України. Дія та/або наявність форс-мажорних обставин, як податкова пільга зі сплати земельного податку до норм ст. 282 Податкового кодексу не включена.

Посилання суду на п. 38.7 підрозділу X Перехідних положень Податкового кодексу України не може бути підставою для визнання протиправною та скасування податкової вимоги про сплату боргу від 06.04.2016 року № Ю-17-17, оскільки відповідна норма була внесена до Податкового кодексу України та вступила в законну силу тільки з 01.01.2017 року.

Надані позивачу сертифікати Торгово-промислової палати України не звільняють його від обовязку щодо сплати податкових зобовязань з орендної плати за землю у 2016 році та не звільняють від нарахування пені. У сертифікатах відсутнє посилання на ст. 101 Податкового кодексу України, а отже у відповідача немає законних підстав для списання податкового боргу у вигляді пені.

Крім того, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо суми судового збору у розмірі 25490, 98 грн., оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки) також є вимогою немайнового характеру.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка» зареєстровано в якості юридичної особи 14.02.2001, знаходиться на податковому обліку як платник податків з 20.02.2001 (т. 1 а.с. 14-16).

06.04.2016 року зв'язку з несплатою узгодженого зобов'язання Старобільською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області (Новоайдарське відділення) винесено стосовно позивача ТОВ «Техремпоставка» спірну податкову вимогу форми Ю № 17-17 на загальну суму 1515665,47 грн., а саме: 151,99 грн. - рентна плата за спецвикористання води (крім рентної плати за спецвикористання води водних обєктів місцевого значення); 1 515513,48 грн. - орендна плата з юридичних осіб (т. 1 а.с. 9).

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Спірним питанням даної справи є винесення відповідачем податкової вимоги від 06.04.2016 року № 17-17.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 269 Податкового кодексу України платниками плати за землю є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Статтею 285 Податкового кодексу України передбачено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим за 12 місяців).

Згідно із пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі (пункт 286.2 статті 286 Податкового кодексу України).

Платник плати за землю має право подавати щомісяця нову звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації до 1 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним (пункт 286.3 статті 286 Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно з положеннями статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно п. 255.1 ст. 255 Податкового кодексу України, платниками рентної плати за спеціальне використання води є водокористувачі субєкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи (крім бюджетних установ), постійні представництва неризидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують воду, отриману шляхом забору води з водних об'єктів (первинні водокористувачі) та/або від первинних або інших водокористувачів (вторинні водокористувачі), та використовують воду для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва.

Пунктом 257.1 ст. 257 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період рентної плати дорівнює календарному кварталу.

Сума податкових зобов'язань з рентної плати, визначена у податкових деклараціях за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації (п. 257.5 ст. 257 України).

Відповідно до пп. 48.18.2 п. 48.18 ст. 48 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених Податковим кодексом України, подаються за базовий (звітний) податковий період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до пункту 59.1. статті 59. Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п.129.1.1 ст.129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (далі Закон № 1669-VII), період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Кабінетом міністрів України 02 грудня 2015 року прийнято розпорядження №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно вказаного Переліку місто Щастя (Новоайдарський район), на якому розташовані земельні ділянки позивача, віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Відповідно до частини 2-3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з абзацом 1 статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Відповідно до частини 3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» даного Закону закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Так, відповідно до ст. 6 Закону України № 1669 передбачено, що під час проведення антитерористичної операції звільняються суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Статтею 7 вищезазначеного закону передбачено скасування на період проведення антитерористичної операції орендної плати за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

08.06.2016 набрав чинності Закон України від 17.05.2016 р. № 1365-//ІІІ «Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування до Закону №1669».

Зазначеним Законом, норми ст. 6 та ст. 7 Закону № 1669 зазнали змін, та відповідно до яких: суб'єкти господарювання, звільнені від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, а також орендної плати за користування такими земельними ділянками, за умови, якщо вони розташовані в населених пунктах, затверджених Розпорядженням №1085-р від 07.11.2014 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державні влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (далі - розпорядження № 1085), до якого також входить - м. Щастя (Новоайдарський район), де розташовані земельні ділянки державної/комунальної власності, що надані в оренду позивачу.

Окрім того, відповідно до п. 38.7 підрозділу X Перехідних положень Податкового кодексу України, не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

За таких обставин, посилання апелянта на те, що Податковим кодексом України не врегульовані спірні питання, є безпідставним.

Крім того, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечать Закону України № 1669.

Посилання апелянта на те, що зазначена норма вступила в законну силу тільки з 01.01.2017 року до уваги судом не приймається, оскільки нею прямо передбачена заборона щодо нарахування та сплати з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції плати за землю на відповідній території.

Таким чином, податковим органом неправомірно, без урахування приписів Закону № 1669 визначено позивачу в якості податкового боргу суму зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб станом на 01.04.2016 на суму 1 515 513, 48 грн.

Щодо вимог позивача в частині визнання протиправними дій відповідача стосовно нарахування та погашення пені за несвоєчасне виконання зобовязання з орендної плати за землю в інтегрованій картці платника податку суд зазначає наступне.

Статтею 10 Закону № 1669 врегульовано порядок підтвердження настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, а саме: протягом терміну дії цього Закону належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Статтею 11 Закону № 1669 визначено, що дія Закону поширюється на період проведення АТО та на шість місяців після дня її завершення.

16.01.2015 року Торгово-промислова палата України своїми Сертифікатами № 2038 від 16.01.2015 та № 2696 від 21.01.2015 засвідчила факт настання обставин непереборної сили ТОВ «Техремпоставка» з 14.04.2014 при здійсненні господарської діяльності підприємством та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення податків та обов'язкових платежів, та подання звітності (т. 1 а.с. 165, т. 2 а.с. 122).

Тобто, сертифікат ТПП застосовується при вирішенні питання звільнення від нарахування штрафних санкцій та пені з боку податкових органів.

Незважаючи на заборону нормою спеціального Закону № 1669 податковим органам нараховувати платникам податку штрафні санкції та пеню за умови існування у таких платників сертифікату ТПП, відповідачем було проігноровано вказану норму та протиправно нарахована позивачу пеня у розмірі 165 787, 85 грн.

Посилання апелянта на п. 100.4 та 100.5 ст. 100 Податкового кодексу, якими передбачено розстрочення грошових зобовязань, не приймається з огляду на те, що норма ст. 6 Закону № 1669 є нормою прямої дії і не потребує додаткових підтверджень.

Надані позивачем уточнюючі податкові декларації на 2016 рік на зменшення податкових зобов'язань, прийняті та відображені податковим органом як сплата податкових зобов'язань, у зв'язку з чим позивачу нараховано пеню, за періоди відносно яких він звільнявся від сплати податкових зобов'язань та відносно яких надані уточнюючі податкові декларації на 2016 рік у загальному розмірі -165 787 грн. 85 коп.

Пункт 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України передбачає, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до пп. 14.1.162. п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Проте, відповідачем нараховано та погашено пеню внаслідок надання позивачем уточнюючої податкової декларації, якими позивач зменшив податкові зобов'язання, а не внаслідок погашення суми несвоєчасно сплачених грошових зобов'язань, як це передбачав Податковий кодекс України.

Вказані дії відповідача не відповідають положенням п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України, яка регламентує якими саме способами та в які дні закінчується нарахування пені, а саме:

- у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань;

- у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків;

- у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при инесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України);

- при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

Серед вищезазначеного нема такого способу як - погашення пені уточнюючою податкової декларацією на зменшення податкових зобов'язань.

Через вказані протиправні дії податкового органу, у позивача в інтегрованій картці з орендної плати з юридичних осіб обліковувався борг на вказану суму, не зважаючи на те, що всі грошові зобов'язання виконуються позивачем з 08.06.2016 р. в повному обсязі та своєчасно ( т. 2 а.с.12-16).

Відповідно до витягу з електронного кабінету позивача та розрахунок пені, вказані суми пені та коди операції за ними можна побачити і в інтегрованій картці платника податку, так: код операції «221» в інтегрованих картках платників податків - це є «Нараховано пені (п.п.129.1.1 ст.129 Податкового кодексу України); код операції «251» в інтегрованих картках платників податків - це є «Зменшено боргу по пені КОР нарахованої у поточному році»; код операції «17N» - «Зменш. Плат. самост. о.п. згідно уточ. звіт. за міс/кварт(термін спл. пот.рік)».

30.07.2016 відповідачем за кодом операції «221» нараховано позивачу пеню у розмірі 19 559 грн. 50 коп. за періоди з 29.06.2016 по 29.07.2016. Зазначена сума - 19 559 грн. 50 коп. була самостійно погашена відповідачем 30.11.2016. за кодом операції «251» за рахунок наданої позивачем уточнюючої податкової декларації на 2016 рік, та в інтегрованій картці можна побачити, що сплату вказаної суми пені проведено у зазначену дату за рахунок коду операції «17N» - «Зменш. плат.самост.о.п.згідно уточ. звіт. за міс/кварт(термін спл. пот.рік)» (відображена сума нарахованого до зменшення щомісячного податкового зобов'язання за уточнюючою декларацією на 2016 р. на 1 521 267 грн. 20 коп.).

30.08.2016 відповідачем за кодом операції «221» нараховано позивачу пеню у розмірі 11 712 грн. 80 коп. за періоди з 29.06.2016 р. по 29.08.2016 р. Зазначена сума - 11 712 грн. 80 коп. була самостійно погашена відповідачем 27.12.2016 р. за кодом операції «251» за рахунок наданої позивачем уточнюючої податкової декларації на 2016 р., та в інтегрованій картці можна побачити, що сплату вказаної суми пені проведено у зазначену дату за рахунок коду операції «17N» - «Зменш. плат.самост.о.п.згідно уточ. звіт. за міс/кварт(термін спл. пот.рік)» (відображена сума нарахованого до зменшення щомісячного податкового зобов'язання за уточнюючою декларацією на 2016 р. на 1 521 267 грн. 20 коп.).

30.08.2016 відповідачем за кодом операції «221» нараховано ще позивачу пеню у розмірі -18 464 грн. 72 коп. за періоди з 30.07.2016 р. по 29.08.2016 р. Зазначена сума - 18 464 грн. 72 коп. була самостійно погашена відповідачем 27.12.2016 р. за кодом операції «251» за рахунок наданої позивачем уточнюючої податкової декларації на 2016 р., та в інтегрованій картці можна побачити, що сплату вказаної суми пені проведено у зазначену дату за рахунок коду операції «17N» - «Зменш. плат.самост.о.п.згідно уточ. звіт. за міс/кварт(термін спл. пот. рік)» (відображена сума нарахованого до зменшення щомісячного податкового зобов'язання за уточнюючою декларацією на 2016 р. на 1 521 267грн. 20 коп.).

30.09.2016 відповідачем за кодом операції «221» нараховано позивачу пеню у розмірі 11 002 грн. 94 коп. за періоди з 30.07.2016 р. по 29.09.2016 р. Зазначена сума - 11 002 грн. 94 коп. була самостійно погашена відповідачем 27.12.2016 р. за кодом операції «251» за рахунок наданої позивачем уточнюючої податкової декларації на 2016 р., та в інтегрованій картці можна побачити, що сплату вказаної суми пені проведено у зазначену дату за рахунок коду операції «17N» - «Зменш. плат.самост.о.п.згідно уточ. звіт. за міс/кварт(термін спл. пот.рік)» (відображена сума нарахованого до зменшення щомісячного податкового зобов'язання за уточнюючою декларацією на 2016 р. на 1 521 267 грн. 20 коп.).

30.09.2016 відповідачем за кодом операції «221» нараховано ще позивачу пеню у розмірі 19 060 грн. 36 коп. за періоди з 29.08.2016 р. по 29.10.2016 р. Зазначена сума - 19 060 грн. 36 коп. була самостійно погашена відповідачем 27.12.2016 р. за кодом операції «251» за рахунок наданої позивачем уточнюючої податкової декларації на 2016 р., та в інтегрованій картці можна побачити, що сплату вказаної суми пені проведено у зазначену дату за рахунок коду операції «17N» - «Зменш. плат.самост.о.п.згідно уточ. звіт. за міс/кварт(термін спл. пот.рік)» (відображена сума нарахованого до зменшення щомісячного податкового зобов'язання за уточнюючою декларацією на 2016 р. на 1 521 267грн. 20 коп.).

30.10.2016 відповідачем за кодом операції «221» нараховано позивачу пеню у розмірі 11 002 грн. 94 коп. за періоди з 29.08.2016 р. по 29.10.2016 р. Зазначена сума - 11 002 грн. 94 коп. була самостійно погашена відповідачем 27.12.2016 р. за кодом операції «251» за рахунок наданої позивачем уточнюючої податкової декларації на 2016 р., та в інтегрованій картці можна побачити, що сплату вказаної суми пені проведено у зазначену дату за рахунок коду операції «17N» - «Зменш. плат.самост.о.п.згідно уточ. звіт. за міс/кварт(термін спл. пот.рік)» (відображена сума нарахованого до зменшення щомісячного податкового зобов'язання за уточнюючою декларацією на 2016 р. на 1 521 267 грн. 20 коп.).

30.10.2016 відповідачем за кодом операції «221» нараховано ще позивачу пеню у розмірі -17 869 грн. 09 коп. за періоди з 29.09.2016 р. по 29.10.2016 р. Зазначена сума -17 869 грн. 09 коп. була самостійно погашена відповідачем 27.12.2016 р. за кодом операції «251» за рахунок наданої позивачем уточнюючої податкової декларації на 2016 р., та в інтегрованій картці можна побачити, що сплату вказаної суми пені проведено у зазначену дату за рахунок коду операції «17N» - «Зменш. плат.самост.о.п.згідно уточ. звіт. за міс/кварт(термін спл. пот.рік)» (відображена сума нарахованого до зменшення щомісячного податкового зобов'язання за уточнюючою декларацією на 2016 р. на 1 521 267грн. 20 коп.).

30.11.2016 відповідачем за кодом операції «221» нараховано позивачу пеню у розмірі 10 648 грн. за періоди з 29.09.2016 р. по 29.11.2016 р. Зазначена сума - 10 648 грн. була самостійно погашена відповідачем 27.12.2016 р. за кодом операції «251» за рахунок наданої позивачем уточнюючої податкової декларації на 2016 р., та в інтегрованій картці можна побачити, що сплату вказаної суми пені проведено у зазначену дату за рахунок коду операції «17N» - «Зменш. плат.самост.о.п.згідно уточ. звіт. за міс/кварт(термін спл. пот.рік)» (відображена сума нарахованого до зменшення щомісячного податкового зобов'язання за уточнюючою декларацією на 2016 р. на 1 521 267грн. 20 коп.).

30.11.2016 відповідачем за кодом операції «221» нараховано ще позивачу пеню у розмірі 16 928 грн. 51 коп. за періоди з 29.10.2016 р. по 29.11.2016 р. Зазначена сума -16 928 грн. 51 коп. була самостійно погашена відповідачем 27.12.2016 р. за кодом операції «251» за рахунок наданої позивачем уточнюючої податкової декларації на 2016 р., та в інтегрованій картці можна побачити, що сплату вказаної суми пені проведено у зазначену дату за рахунок коду операції «17N» - «Зменш. плат.самост.о.п.згідно уточ. звіт. за міс/кварт(термін спл. пот.рік)» (відображена сума нарахованого до зменшення щомісячного податкового зобов'язання за уточнюючою декларацією на 2016 р. на 1 521 267грн. 20 коп.).

27.12.2016 відповідачем за кодом операції «221» нараховано позивачу пеню у розмірі 9 986 грн. 97 коп. за періоди з 29.10.2016 р. по 26.12.2016 р. Зазначена сума - 9 986 грн. 97 коп. була самостійно погашена відповідачем 30.12.2016 р. за кодом операції «251» за рахунок наданої позивачем уточнюючої податкової декларації на 2016 р., та в інтегрованій картці можна побачити, що сплату вказаної суми пені проведено у зазначену дату за рахунок коду операції «17N» - «Зменш. плат.самост.о.п.згідно уточ. звіт. за міс/кварт(термін спл. пот.рік)» (відображена сума нарахованого до зменшення щомісячного податкового зобов'язання за уточнюючою декларацією на 2016 р. на 1 521 267 грн. 20 коп.).

27.12.2016 відповідачем за кодом операції «221» нараховано позивачу пеню у розмірі 14 424 грн. 59 коп. за періоди з 29.11.2016 р. по 26.12.2016 р. Зазначена сума - 14 424 грн. 59 коп. була самостійно погашена відповідачем 30.12.2016 р. за кодом операції «251» за рахунок наданої позивачем уточнюючої податкової декларації на 2016 р., та в інтегрованій картці можна побачити, що сплату вказаної суми пені проведено у зазначену дату за рахунок коду операції «17N» - «Зменш. плат.самост.о.п.згідно уточ. звіт. за міс/кварт(термін спл. пот.рік)» (відображена сума нарахованого до зменшення щомісячного податкового зобов'язання за уточнюючою декларацією на 2016 р. на 1 521 267грн. 20 коп.).

27.12.2016 відповідачем за кодом операції «221» нараховано позивачу пеню у розмірі 5 127 грн. 43 коп. за періоди з 29.11.2016 р. по 26.11.2016 р. Зазначена сума - 5 127 грн. 43 коп. була самостійно погашена відповідачем 30.12.2016 р. за кодом операції «251» за рахунок наданої позивачем уточнюючої податкової декларації на 2016 р., та в інтегрованій картці можна побачити, що сплату вказаної суми пені проведено у зазначену дату за рахунок коду операції «17N» - «Зменш. плат.самост.о.п.згідно уточ. звіт. за міс/кварт(термін спл. пот.рік)» (відображена сума нарахованого до зменшення щомісячного податкового зобов'язання за уточнюючою декларацією на 2016 р. на 1 521 267 грн. 20 коп.). (т. 2 а.с.12-16).

Таким чином, всього позивачу протиправно нараховано відповідачем пені та погашено яку за рахунок наданих уточнюючих податкових декларації на 2016 р. у загальному розмірі - 165 787 грн. 85 коп. ( 19 559 грн. 50 коп. + 11 712 грн. 80 коп. + 18 464 грн. 72 коп. + 11 002 грн. 94 коп. + 19 060 грн. 36 коп. + 11 002 грн. 94 коп. + 17 869 грн. 09 коп. + 10 648 грн. + 16 928 грн. 51 коп. + 9 986 грн. 97 коп. + 14 424 грн. 59 коп. + 5 127 грн. 43 коп.).

Твердження апелянта, що вищезазначена сума - 165 787 грн. 85 коп. це борг позивача з орендної плати з юридичних осіб за грудень 2016 р., а не пеня, не відповідає дійсності, оскільки спростовується витягами з Електронного кабінету платника податку щодо орендної плати з юридичних осіб, інтегрованими картками платника податку з орендної плати з юридичних осіб, на підставі яких і проведено вищевказаний розрахунок пені.

Разом з тим, як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, позивача звільнено від сплати виконання зобовязання з орендної плати за землю за Законом України № 1669, дії відповідача щодо нарахування пені за несвоєчасне виконання цього зобовязання є безпідставними та протиправними.

Так само дії щодо списання нарахованої пені на підставі уточнюючих розрахунків є протиправними та такими, що суперечать вимогам п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України та порушують права платника.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача щодо нарахування та погашення пені у загальному розмірі 165 787 грн. 85 коп. підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача зобов'язати Слов'яносербську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Луганській області внести зміни до інтегрованих карток з орендної плати за землю ТОВТехремпоставка шляхом виключення з них відомостей про наявність податкового боргу (недоїмки) на загальну суму 165787, 85 грн., суд, за встановлених обставин, вважає таку вимогу належним способом захисту та такою що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено правомірності свого рішення та дій.

Тягар доведення правомірності податковим органом щодо прийнятого ним рішення або правомірності вчинення певної дії перед простежується і в рішенні Європейського суду з прав людини, зокрема: - Рішення у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», у п. 110 якого визначено, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апелянта стосовно невірної суми стягнутого судового збору у розмірі 25490, 98 грн., у звязку з тим, що вимога про сплату боргу (недоїмки) також є вимогою немайнового характеру є необґрунтованими, оскільки дані спірної вимоги підлягають вартісній оцінці, а відтак впливають на майновий стан особи, яка звертається до суду.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слов'яносербської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 р. у справі № 812/838/16 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 12 червня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Е.Г. Казначеєв

ОСОБА_1