Справа № 355/378/16-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2018 року

Київ

справа №355/378/16-а

адміністративне провадження №К/9901/12369/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 355/378/16-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівський «Ветсанутильзавод» до Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області про визнання незаконною, нечинною та скасування постанови, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівський «Ветсанутильзавод» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду, прийняту 06 липня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого - Епель О.В., суддів: Карпушової О.В., Мамчура Я.С.,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Баришівський «Ветсанутильзавод» (далі також - позивач, ТОВ «Баришівський «Ветсанутильзавод») звернулося до суду з адміністративним позовом до Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області про визнання незаконною, не чинною та скасування постанови заступника начальника Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Стешенко Т.П. від 16 березня 2016 року про відкриття виконавчого провадження за №505137716 за постановою Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року у справі №810/21/16 про стягнення на користь Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з ТОВ «Баришівський «Ветсанутильзавод» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 85000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 березня 2016 року за №50513716 заступником начальника відділу ДВС Баришівського районного управління юстиції Стешенко Т.П. прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження за постановою Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року у справі №810/21/16 про стягнення на користь Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з ТОВ «Баришівський «Ветсанутильзавод» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 85000 грн.

Цією ж постановою накладений арешт на майно підприємства і заборонено його відчуження. Рішення про відкриття виконавчого провадження підлягає до скасування через неправильність застосування норм права.

Позивач вважає, що на момент відкриття виконавчого провадження судове рішення, на виконання якого державним виконавцем прийнята оскаржувана постанова не набрало законної сили через її апеляційне та касаційне оскарження. Крім того, арешт накладено на все майно підприємства в тому числі і на рахунки заводу, вартість майна товариства складає понад 10 млн. гривень, в той час як штраф який підлягає стягненню становить 85000 гривень.

Баришівський районний суд Київської області постановою від 16 травня 2016 року позов задовольнив.

Скасував постанову заступника начальника Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Стешенко Тамари Павлівни від 16 березня 2016 року про відкриття виконавчого провадження за № 505137716 за постановою Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року у справі №810/21/16 про стягнення на користь Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з ТОВ «Баришівський «Ветсанутильзавод» штрафних санкцій (фінансових) санкцій в сумі 85000 гривень.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 6 липня 2016 року постанову Баришівського районного суду Київської області від 16 травня 2016 року скасував та прийняв нову, якою у задоволенні позову відмовив повністю.

Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

31 січня 2018 року касаційна скарга ТОВ «Баришівський «Ветсанутильзавод» надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах, яка ухвалою судді-доповідача від 1 лютого 2018 року прийнята до провадження.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача надав заперечення на касаційну скаргу, в яких посилаючись на необґрунтованість та безпідставність останньої просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 березня 2016 року заступником начальника відділу ДВС Баришівського районного управління юстиції Стешенко Т.П. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 50513716 за постановою Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року у справі № 810/21/16 про стягнення на користь Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з ТОВ «Баришівський «Ветсанутильзавод» штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 85000,00 гривень та накладено арешт на майно підприємства і заборонено його відчуження.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідачів та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку що відповідачем було передчасно відкрито виконавче провадження № 505137716, тому оскаржувана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погодився, та дійшовши висновку, що державний виконавець діяв у межах та у спосіб наданих йому повноважень, з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження», а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Верховний Суд висновки суду апеляційної інстанції вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV, тут і надалі в його редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Відповідно до статті 1 Закону 606-XIV, тут і надалі в його редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з п.п. 1, 2 частини першої, частини другої статті 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (п. 1 частини першої, частина третя статті 19 Закону № 606-XIV).

У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Частинами першою та другою статті 25 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 606-XIV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу; за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

статтею 57 Закону № 606-XIV визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, зокрема є виконавчий документ, виданий на підставі та на виконання рішення суду, яке звернуто до негайного виконання.

Крім того, постановою про відкриття виконавчого провадження одночасно може бути накладено арешт як на все майно боржника, так і на окремо визначене у межах суми, що підлягає стягненню з нього.

При цьому, слід зазначити, що при реалізації державним виконавцем його права на накладення арешту на майно боржника під час відкриття виконавчого провадження визначення конкретного майна боржника, яке підлягає арешту, є неможливим, оскільки перевірка його майнового стану (визначення наявності у боржника коштів, інших цінностей, майна, його виду, вартості) здійснюється лише після закінчення строку для самостійного виконання рішення суду, під час його примусового виконання.

Судами встановлено, що 02 лютого 2016 року Київським окружним адміністративним судом було ухвалено постанову у справі № 810/21/16 за адміністративним позовом Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку до ТОВ «Баришівський «Ветсанутильзавод» про стягнення штрафних (фінансових) санкцій.

Зазначеним судовим рішенням адміністративний позов задоволено та стягнуто з ТОВ «Баришівський «Ветсанутильзавод» до Державного бюджету України штрафні (фінансові) санкції у розмірі 85000,00 гривень і зазначено, що постанова суду підлягає негайному виконанню.

На підставі та на виконання цього судового рішення 02 лютого 2016 року Київським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №810/21/16.

04 березня 2016 року стягувач - Центральний територіальний департамент Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку звернувся до відділу ДВС Баришівського районного управління юстиції із заявою про примусове виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року, в якій просив прийняти виконавчий документ до виконання, відкрити виконавче провадження за ним, стягнути з боржника відповідну суму коштів в дохід Державного бюджету України та накласти арешт на майно боржника, оголосити заборону його відчуження. До заяви стягувачем додано оригінал вищезазначеного виконавчого листа.

16 березня 2016 року заступником начальника Баришівського районного відділу Державної виконавчої служби Стешенко Т.П. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 50513716, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 810/21/16, виданого 02 лютого 2016 року Київським окружним адміністративним судом, надано строк боржнику для самостійного виконання його обов'язків до 23 березня 2016 року та накладено арешт на все майно боржника - ТОВ «Баришівський «Ветсанутильзавод» у межах суми звернення стягнення 85000,00 грн. та заборонено боржнику відчужувати будь-яке майно у межах суми боргу.

Отже, з наведеного вбачається, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження винесена посадовою особою відповідача на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду, що звернуто до негайного виконання, та відповідної заяви стягувача, тобто у відповідності до вимог статей 17, 19, 25 Закону № 606-XIV.

При цьому, арешт накладено на стадії відкриття виконавчого провадження на все майно боржника, але у межах суми звернення стягнення в розмірі 85000,00 гривень, як того передбачають частини друга та третя статті 52 Закону № 606-XIV.

Отже, доводи позивача про те, що вартість майна товариства складає більше 10 млн. гривень, а тому арешт безпідставно накладено на все його майно, є безпідставними, оскільки, як зазначено вище і ці обставини встановлені судом апеляційної інстанції, арешт накладено на все майно боржника, але у межах суми звернення стягнення в розмірі 85000,00 грн. і саме такий спосіб забезпечення виконання судового рішення на стадії відкриття виконавчого провадження передбачений чинним законодавством, крім того безпідставними є посилання позивача про арешт рахунків підприємства, оскільки арешт на рахунки оскаржуваною постановою не накладався.

При цьому, слід зазначити, що на стадії відкриття виконавчого провадження питання щодо накладення арешту на майно боржника вирішується виключено з метою забезпечення виконання рішення суду, перевірка майнового стану боржника на цій стадії не здійснюється, конкретне майно не виокремлюється, його опис не проводиться і самі по собі такі дії державного виконавця на цій стадії не мають наслідком реалізації майна боржника для задоволення вимог стягувача.

Посилання позивача на те, що в іншій справі № 810/3454/15 ним оскаржується постанова Комісії про накладення штрафу і на момент винесення посадовою особою відповідача оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження справа перебувала на розгляді у Вищому адміністративному суді України, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначене виконавче провадження відкрито на підставі рішення суду в іншій справі № 810/21/16 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 грудня 2015 року ТОВ «Баришівський «Ветсанутильзавод» було відмовлено у задоволенні його клопотання про зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції.

Аналізуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність достатніх і необхідних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Крім того, суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції, правильно звернув увагу на те, що виконавчий лист № 810/21/16, виданий Київським окружним адміністративним судом, а отже, у відповідності до частини четвертої статті 82 Закону № 606-XIV, рішення державного виконавця, прийняті у межах виконавчого провадження за цим виконавчим листом, зокрема й постанова про його відкриття, підлягають оскарженню до суду, що видав зазначений виконавчий лист, тобто до Київського окружного адміністративного суду, а отже, Баришівський районний суд Київської області є неповноважним судом на вирішення цієї справи, що призвело до порушення принципу предметної підсудності, визначеного у статті 18 КАС України (в редакції чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій).

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівський «Ветсанутильзавод» залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду прийняту 06 липня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець