Справа № 805/1476/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року справа №805/1476/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Арабей Т.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року в адміністративній справі №805/1476/18-а (головуючий у 1 інстанції Христофоров А.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу допомоги по вагітності та пологах за листком непрацездатності від 14.04.2017 року за період з 14.04.2017 року по 17.08.2017 року в розмірі 13245,12 грн; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу допомогу по вагітності та пологах за листком непрацездатності від 14.04.2017 року за період з 14.04.2017 року по 17.08.2017 року в розмірі 13245,12 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що у період з 12.09.2016 року по 14.04.2017 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець, здійснювала підприємницьку діяльність, сплачувала єдиний внесок, тобто була застрахованою особою.

14.04.2017 року звернулась до відповідача з заявою-розрахунком про виплату допомоги по вагітності та пологах, однак відповідач відмовив в нарахуванні та виплаті допомоги з тих підстав, що 14.04.2017 року позивачем припинено підприємницьку діяльність.

Такі дії відповідача є протиправними.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо відмови у розгляді заяви-розрахунку від 09.06.2017 року щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги по вагітності та пологах за листком непрацездатності від 14.04.2017 року, серії АДГ № 430913, за період з 14.04.2017 року по 17.08.2017 року.

Зобов'язано Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області розглянути заяву-розрахунок від 09.06.2017 року щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги по вагітності та пологах за листком непрацездатності від 14.04.2017 року, серії АДГ № 430913, за період з 14.04.2017 року по 17.08.2017 року, з урахуванням висновків суду.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою закрити провадження по справі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. Суд першої інстанції не звернув уваги на суттєву обставину: на момент видачі листка непрацездатності 14.04.2017 року позивач не перебувала у статусі застрахованої особи, не підлягала державному соціальному страхуванню у звязку з тимчасовою втратою працездатності, отже даний випадок (вагітність та пологи) не є страховим, оскільки позивач припинила підприємницьку діяльність з 14.04.2017 року.

2. Суд першої інстанції помилково визначив статус відповідача, як субєкта владних повноважень та дійшов помилкового висновку про публічно-правовий характер спору, що виник між сторонами.

В частині відмови в задоволенні позову судове рішення не оскаржується.

За правилами ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

12.09.2016 року ОСОБА_1 була зареєстрована Артемівською районною державною адміністрацією як фізична особа-підприємець.(а.с.16 «б»).

Протягом здійснення підприємницької діяльності вона сплачувала єдиний внесок, що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-7).(а.с.24-25)

14.04.2017 року ОСОБА_1 виданий листок непрацездатності по вагітності та пологах серії АДГ № 430913.(а.с.22)

У зв'язку із вагітністю та неможливістю продовжувати підприємницьку діяльність, позивачем подано відповідну реєстраційну картку про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності, внаслідок чого 14.04.2017 року внесено запис про припинення її підприємницької діяльності.

07.06.2017 року позивач звернулась до Бахмутської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з заявою про взяття на облік як страхувальника та 09.06.2017 року із заявою-рахунком про призначення та виплату їй допомоги по вагітності та пологах.(а.с.18-19)

Листом від 12.06.2017 року № 01-21-778 повідомлено про те, що ФОП ОСОБА_1 не підлягає обліку у реєстрі Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, як ФОП станом на 12.06.2017 року, оскільки підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_1 припинена 14.04.2017 року.(а.с.29)

Позивачем подано скаргу до Бахмутської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

20.07.2017 року №01-18-05л-01 Бахмутською міською виконавчою дирекцією Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та 27.07.2017 року № 01-20-07-л63 Виконавчою дирекцією Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності надані відповіді щодо розгляду скарги з питання надання матеріального забезпечення по вагітності та пологах.(а.с.30-32) відповідно до яких допомога по вагітності та пологах надається у разі настання страхового випадку під час перебування фізичної особи в статусі підприємця та сплати єдиних внесків.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 14.04.2017 року припинила підприємницьку діяльність, у звязку з чим втратила статус страхувальника, а також застрахованої особи, що призвело до неможливості прийняття заяви розрахунку та здійснення фінансування. Крім того, оскільки позивачем подано заяву-розрахунок 09.06.2017 року, тобто після припинення підприємницької діяльності, взагалі відсутні правові підстави для прийняття заяви-розрахунку.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що в розумінні ч.2. ст.1Закону № 1105 та Закону № 2464, оскільки ОСОБА_1 сплачувала страхові внески зі свого доходу, та з огляду на той факт, що у неї 14.04.2017 року наступив страховий випадок (вагітність та пологи) під час сплати єдиного внеску, тому у неї наявне право на отримання допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами з усіх видів заробітної плати (доходу), з яких сплачено внески до Фонду.

Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що законодавством не допускається відмова у виплаті допомоги по вагітності та пологам у випадку припинення підприємницької діяльності.

Оцінка суду.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообовязкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у звязку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоровя визначені Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №1105) від 23.09.1999 року №1105.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.16 Закону №1105, застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1. статті 20 Закону № 1105, за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності надаються, зокрема, такий вид матеріального забезпечення як допомога по вагітності та пологах.

На підставі ч.3 ст.19 Закону №1105 особи, які забезпечують себе роботою самостійно (займаються підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, повязаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, в тому числі члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок), мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду згідно із Законом.

При цьому, у разі ліквідації (реорганізації) підприємств, установи, організації матеріальне забезпечення за страховими випадками, які настали до їх ліквідації (реорганізації) виплачується застрахованим особам їх правонаступником, а в разі відсутності правонаступника - робочим органом Фонду за місцем здійснення обліку ліквідованого підприємства, установи, організації як страхувальника (абз. 2 ч.1 ст. 30 Закону № 1105).

Також статтею 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464 (далі Закон № 2464) визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Умови надання Фондом матеріального забезпечення застрахованим особам у разі ліквідації (реорганізації) підприємства, установи, організації, припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що має найманих працівників, та відсутності правонаступника за страховими випадками, які настали до їх ліквідації (реорганізації) врегульовані відповідним Порядком, затвердженим Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 03.04.2012 року № 16, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.06.2012 року за № 923/21235 (далі Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку призначення та виплата застрахованим особам матеріального забезпечення здійснюються районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду за місцем обліку ліквідованого підприємства, установи, організації чи припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що має найманих працівників, як страхувальника на підставі наказу керівника робочого органу Фонду.

На підставі пункту 3.1. Порядку підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Аналогічні положення закріплені в ч.1 статті 31 вказаного Закону №1105.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону № 1105, допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв"язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 80) календарних днів після пологів. Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Як свідчать матеріали справи ФОП ОСОБА_1 було сплачено єдиний внесок з 12.10.2016 року по 03.04.2017 року включно, тобто за квітень 2017 року включно.(а.с.23) Припинення підприємницької діяльності позивача відбулося 14.04.2017 року.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач сплатила страхові внески зі свого доходу і у неї настав страховий випадок (вагітність та пологи) під час сплати єдиного внеску, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_1 права на отримання допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами з усіх видів заробітної плати (доходу), з яких сплачено внески до Фонду.

При цьому положення ч.1. ст.19 Закону №1105 свідчить, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом.

Законодавець не ставить питання виплати допомоги в залежності від продовження або припинення здійснення підприємницької діяльності, оскільки така виплата пов'язана з дотриманням умов, передбачених цим законом (зокрема, сплата страхових платежів), до настання страхового випадку.

Суд не приймає доводи апелянта, що даний випадок (вагітність та пологи) не є страховим, бо позивач припинила підприємницьку діяльність з 14.04.2017 року з огляду на наступне.

Дійсно, частиною 8 статті 4 Закону України «Про державну рестрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» №755 від 15.05.2003 року, передбачено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14.04.2017 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (а.с.17).

Проте, данні довідки індивідуальних відомостей про застраховану особу, квитанцій про сплату єдиного внеску(а.с.24-28) свідчать, що за квітень 2017 року позивачем сплачено єдиний внесок, тому позивач не може бути позбавлений свого права на отримання допомоги по вагітності та пологах, у зв'язку з припиненням здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином суд першої інстанції правильно, з врахуванням дискреційних функцій відповідача, для захисту порушених прав ОСОБА_1, зобовязав виконавчу дирекцію повторно розглянути заяву з врахуванням визначених судовим рішенням обставин.

Щодо доводів апелянта, що даний спір не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.

Статтею 4 Закону № 1105 визначено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у звязку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообовязкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Фонд соціального страхування України (далі - Фонд) є некомерційною самоврядною організацією.

На підставі статті 9 Закону № 1105 основними завданнями Фонду та його робочих органів є реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону; профілактика нещасних випадків; здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності; здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду; аналіз та прогнозування надходження коштів від сплати єдиного внеску.

Оскільки Фонд соціального страхування України наділений контролюючими функціями та правом видання обов'язкових для страхувальників актів, предметом даного спору є наявність підстав у позивача для нарахування та виплати допомоги по вагітності та пологах за листком непрацездатності, яке здійснюється на підставі рішення фонду, враховуючи положення ст.ст.2, 19 КАС України, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, при розгляді заяви-розрахунку позивача здійснював публічно-владні управлінські функції і спір виник в звязку з невиконанням відповідачем зазначених функцій.

На підставі зазначеного даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено п. 3 ч.6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року в адміністративній справі №805/1476/18-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року в адміністративній справі №805/1476/18-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 19 червня 2018 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 червня 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_2