Справа № 736/42/18
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 736/42/18 Суддя (судді) першої інстанції: Чурупченко М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч.4 ст. 229 КАС України апеляційну скаргу Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби в особі заступника начальника Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненка Володимира Володимировича про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А

Позивач 15 січня 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що на нього, 28 грудня 2017 року Чернігівською митницею Державної фіскальної служби України було складено постанову у справі про порушення митних правих №0873/10200/17, відповідно до змісту якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п'ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн., яку він отримав лише 03.01.2018 року.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не в повній мірі з'ясовано обставини справи та не взято до уваги твердження та аргументи відповідача.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, 28.12.2017 р. Чернігівською митницею Державної фіскальної служби України було складено Постанову у справі про порушення митних правил № 0873/10200/17, відповідно до змісту якої ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500,00 грн., яку він отримав лише 03.01.2018 року, про що свідчить вказана дата на копії постанови

Із змісту постанови Чернігівської митниці ДФС за № 0873/10200/17 від 28.12.2017р. вбачається, що 06.05.2017 року фізичною особою ОСОБА_3 на митну територію України в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС в режимі «транзит» з метою особистого використання ввезено автомобіль марки VOLVO V40, реєстраційний номер НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_1.

Не погоджуючись із вказаною постановою про притягнення до адмінвідповідальності, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем не перевищено встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, а отже в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, а відтак оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил є протиправною та підлягає скасуванню.

Однак, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема. Для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч. 1 ст. 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого ст.. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, згідно із нормами ч. 2 ст. 95 Митного кодексу України до строків зазначених у ч. 1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених уст. 192 Митного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Митного кодексу України, у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Таким чином, законодавцем передбачено дві обставини, за наслідками яких позивачу продовжується строк транзитного перевезення, а саме: аварія та обставини непереборної сили.

Згідно п. З ч. 2 розділу VIII наказу Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657 «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02.10.2012 за № 1669/21981, обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 МКУ вчинення ПМП, передбачених ч. 7 ст. 469, ст. 470. ч. З ст. 478, ст. 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, обов'язковою умовою для звільнення особи від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст. 481 МКУ, є документальне підтвердження того, що вчинення порушення сталося внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб.

Крім того, колегія суддів звертає особливу увагу, що перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 06.05.2017 року фізичною особою ОСОБА_3 на митну територію України в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС в режимі «транзит» з метою особистого використання ввезено автомобіль марки VOLVO V40, реєстраційний номер НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_1.

Таким чином, враховуючи приписи ст.. 95 Митного кодексу України, кінцевим терміном вивезення транспортного засобу позивача за межі митної території України є 16.05.2017 року, однак позивачем такий обов'язок виконаний не був.

В обґрунтування поважності пропуску строку митного транзиту позивач зазначив, що внаслідок несправності двигуна та інших пошкоджень, автомобіль був транспортований 08.05.2017 року для діагностики та ремонту на станцію технічного обслуговування «Норма» ФОП «ОСОБА_5.», що розташований у м. Чернігів по вул. Гонча (Горького), 114.

В ході діагностики було встановлено несправність двигуна та інші поломки. Дана несправність автомобіля та інших поломок, на переконання позивача, були вкрай суттєвими, оскільки поломка двигуна по суті, унеможливила рух транспортного засобу, у зв'язку із чим позивачу довелось залишити свій транспортний засіб на СТО «Норма» ФОП «ОСОБА_5.».

Наведені обставини позивач підтвердив довідкою, виданою ФОП «ОСОБА_5.» по СТО «Норма» від 08 листопада 2017 року та актами виконаних робіт СТО «Норма» по транспортному засобу марки VOLVO V40, реєстраційний номер НОМЕР_2 номер кузова номер кузова НОМЕР_1 за №Т-00000606 від 27.06.2017р., № Т-00000751 від 07.08.2017р., № Т-00000938 від 25.09.2017р., № Т-00000939 від 28.09.2017р.,№ Т- 00001075 від 07.11.2017р., №Т-00001049 від 26.10.2017р.

Судом також встановлено, що позивач 07.11.2017 року звернувся до митного органу із заявою, в якій просив митний орган долучити до матеріалів його адміністративної справи вказані вище Акти виконаних робіт, які підтверджують несправність автомобіля.

Однак, колегія суддів не бере до уваги такі посилання позивача, з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції нагадує, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Митного кодексу України, у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Як вже було зазначено, 06.05.2017 року фізичною особою ОСОБА_3 на митну територію України ввезено автомобіль марки VOLVO V40.

Однак, вже 08.05.2017 року позивачем було здійснено діагностику автомобіля та встановлено його несправність. Згодом, відповідно до актів виконаних робіт, 27.06.2017 року, 07.08.2017 року, 25.09.2017 року, 28.09.2017 року, 26.10.2017 року та 07.11.2017 року позивачем був здійснений ремонт транспортного засобу.

Проте, про вказані обставини позивач повідомив митний орган лише 07.11.2017 року, чим на переконання колегії суддів порушив ч. 1 ст. 192 Митного кодексу України, оскільки не повідомив про несправність технічного засобу.

Крім того, у відповідності до частини розділу VIII наказу Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657 «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму» (далі - Наказ), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 за № 1669/21981, положення цього розділу застосовуються у випадках, коли Митним кодексом України або іншими актами законодавства України з питань державної митної справи передбачено надання митному органу документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

Згідно пункту 4 частини 2 розділу VIII Наказу, факт аварії чи дії обставин непереборної сили - це часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно частини 2 розділу VIII Наказу:

аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

- обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили.

Згідно частини 3 розділу VIII Наказу залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відомості щодо надання послуг з технічного обслуговування і ремонту транспортного засобу не є належними доказами, що підтверджують аварію чи обставини непереборної сили.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28 листопада 2017 року справа №163/832/15-а та ухвалі від 24 жовтня 2017 року у справі №754/4889/17.

Крім того, судом першої інстанції було зазначено: «що в періоді з 07.11.2017 року по 28.11.2017 року вищезгаданий автомобіль митний кордон перетинав в межах 5- календарних днів».

Таким чином, позивач використовував автомобіль у власних потребах, що свідчить по можливість дотримання позивачем зобов'язань щодо повного виконання умов митного режиму «транзит».

Проте, таких дій позивачем вчинено не було, а отже висновок митного органу щодо притягнення до адміністративною відповідальності є правомірним.

Колегія суддів зазначає, що ст. 531 Митного кодексу України визначено перелік підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, а саме: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність передбачених законодавством підстав для скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України - задовольнити.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2018 року - скасувати, та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити

Повний текст постанови складено « 11» червня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма