Справа № 805/1183/15-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2018 року

Київ

справа №805/1183/15-а

адміністративне провадження №К/9901/6370/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в порядку письмовому провадження
заяву Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Красноармійського регіонального виробничого управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 жовтня 2016 року (колегія суддів: М.М. Заїка, Ю.К. Черпак, А.Ф. Загородній)
у справі№ 805/1183/15-а
за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу»
доКрасноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області
провизнання протиправними дій, визнання нечинними та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі Красноармійського регіонального виробничого управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (далі - КП «Компанія «Вода Донбасу») звернулось до суду з позовом до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі - Красноармійська ОДПІ), в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття рішення від 18 березня 2015 року № 002061702 про застосування штрафних санкцій у розмірі 54889,95 грн. та нарахування пені у розмірі 21601,39 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску; визнати нечинним та скасувати зазначене рішення Красноармійської ОДПІ.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на позивача, у тому числі Красноармійське регіональне виробниче управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (далі - Красноармійське РВУ КП «Компанія «Вода Донбасу») розповсюджується дія пункту 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ) в частині звільнення від виконання обов'язків платника єдиного внеску до закінчення проведення антитерористичної операції, у тому числі звільнення від сплати єдиного внеску.

Судами встановлено, Красноармійське РВУ КП «Компанія «Вода Донбасу» є відокремленим підрозділом КП «Компанія «Вода Донбасу» та з 04 вересня 2007 року перебуває на обліку у Красноармійській ОДПІ, як платник єдиного внеску.

Красноармійською ОДПІ 18 березня 2015 року прийнято рішення № 002061702 про застосування до Красноармійського РВУ КП «Компанія «Вода Донбасу» штрафних санкцій у розмірі 54889,95 грн. та нарахування пені у розмірі 21601,39 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Красноармійської ОДПІ щодо прийняття спірного рішення про застосування до Красноармійського РВУ КП «Компанія «Вода Донбасу» штрафних санкцій та нарахування пені. Визнано протиправним та скасовано рішення Красноармійської ОДПІ від 18 березня 2015 року № 002061702 про застосування до Красноармійського РВУ КП «Компанія «Вода Донбасу» штрафних санкцій у розмірі 54889,95 грн. та нарахування пені у розмірі 21601,39 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 11 жовтня 2016 року скасовані рішення судів попередніх інстанцій та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У заяві про перегляд рішення суду касаційної інстанції Верховним Судом України КП «Компанія «Вода Донбасу», посилаючись на неоднакове застосування Вищим адміністративним судом України Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» у подібних правовідносинах, просить скасувати постанову Вищого адміністративного суду України від 11 жовтня 2016 року та залишити в силі рішення судів першої та апеляційної інстанції.

Прикладом неоднакового застосування зазначених вище норм матеріального права КП «Компанія «Вода Донбасу» вважає рішення Вищого адміністративного суду України від 14 січня 2016 року у справі №805/1181/15-а, від 16 травня 2016 року у справі №805/2372/15-а, від 14 липня 2016 року у справі 812/87/16, в яких, на переконання заявника, суд касаційної інстанції ці норми права застосував по-іншому і дійшов протилежних правових висновків.

Так, у справі, що розглядається, Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог, застосувавши при цьому норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», дійшов висновку щодо необґрунтованості позовних вимог, оскільки на момент прийняття податковим органом рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені не було визначено перелік населених пунктів, де проводиться антитерористична операція.

У рішеннях Вищого адміністративного суду України від 14 січня 2016 року у справі №805/1181/15-а, від 14 липня 2016 року по справі №812/87/16, від 16 травня 2016 року у справі №805/2372/15-а, які надано заявником на підтвердження неоднакового правозастосування, Вищий адміністративний суд України у подібних правовідносинах, застосувавши норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», дійшов висновку, що позивач має бути звільнений від виконання обов'язків, передбачених ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на час проведення антитерористичної операції.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, проаналізувавши наведені рішення вважає, що суд касаційної інстанції неоднаково застосував одні й ті ж норми матеріального права у подібних правовідносинах.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права, Суд виходить із такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно з частиною другою статті 2 Закону № 2464-VI виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464-VI. Частиною восьмою цієї статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Стаття 25 Закону № 2464-VІ регламентує заходи впливу та стягнення, і частиною першої цієї статті передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини десятої статті 25 Закону № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Частиною одинадцятою цієї статті передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема за несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (у редакції Закону до 01 січня 2015 року - 10 відсотків).

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року (далі - Закон № 1669-VII), який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає, серед іншого, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII внесено зміни до Закону № 2464-VІ, а саме підпункт «б» розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Закону з 13 березня 2015 року) такого змісту:

« 9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р), яке втратило чинність.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Надаючи правову оцінку обставинам цієї справи, суд виходить з того, що саме перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення Закону № 2464-VІ.

Місто Покровськ (до перейменування - Красноармійськ) Донецької області, на території якого розташована Красноармійська ОДПІ, в якій на обліку як платник єдиного внеску перебуває позивач, входить до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратило чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р (чинне).

З огляду на дію абзацу третього пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Отже, позивач звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції за умови перебування його на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне рішення податкового органу прийняте 18 березня 2015 року відповідно до частини десятої, яка передбачає нарахування пені за кожний день прострочення платежу, та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VІ, яка передбачає накладення штрафу, зокрема за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

У межах спірних відносин накладення штрафу та нарахування пені відбулося за період з 21 серпня 2014 року до 03 жовтня 2014 року, тобто за період проведення антитерористичної операції, за наявності умови перебування позивача як платника єдиного внеску на обліку в органі доходів і зборів, розташованому в місті проведення цієї операції, без врахування положень Закону, який прямо забороняє притягнення до відповідальності за невиконання обов'язків платника єдиного внеску, що прямо передбачено пунктом 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ.

Таким чином, застосування до позивача штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 21 серпня 2014 року до 03 жовтня 2014 року є протиправним.

За таких обставин, Вищий адміністративний суд України не правильно застосував вищенаведені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору та до помилкового скасування рішення судів першої та апеляційної інстанції.

Керуючись пунктом першим частини першої розділу 7 «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» задовольнити.

Постанову Вищого адміністративного суду України від 11 жовтня 2016 року скасувати та залишити в силі постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду