Справа № 823/457/18
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/457/18 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Кузьменка В.В., Степанюка А.Г., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» на Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року за адміністративним позовом Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання дій неправомірними, скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ш», -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення адміністративного позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, Рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове Рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково, з наступних підстав

Відповідачем проведено камеральну перевірку Позивача з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань до бюджету, про що складено відповідний Акт від 22 вересня 2017 року №2082/23-00-12-0506/24359125, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.15-16).

Перевіркою встановлено порушення Позивачем вимог пп. 16.1.4. п. 16.1. ст. 16., п. 57.1. ст. 57. та п. 203.2. ст. 203. Податкового кодексу України несвоєчасною сплатою протягом граничних строків узгоджених сум податкового зобов'язання з податку на додану вартість, за які передбачено відповідальність згідно з п. 126.1. ст. 126. Податкового кодексу України.

Позивачем подано Заперечення на Акт, за результатами розгляду яких Листом Відповідача «Про розгляд заперечення» від 12 жовтня 2017 року №27275/23-00-12-0511 висновки Акта залишено без змін.

На підставі зазначених порушень, Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 17 жовтня 2017 року №, яким зобов'язано сплати штраф у розмірі 20% у сумі 421244,22 грн. з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Позивач скористався правом адміністративного оскарження, за результатами якого Рішенням Державної фіскальної служби України «Про результати розгляду скарги» від 27.12.2017 року №31591/6/99-99-11-03-01-25 (а.с. 24) зазначене податкове повідомлення-рішення Відповідача залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Згідно з п.75.1. ст.75. Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки; камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.1. п.75.1. ст.75. Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Згідно з п.п. 36.1., 36.5. ст. 36. Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи; відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до п.57.1. ст.57. Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а тому під час проведення камеральної перевірки правові підстави для визначення порушень термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання відсутні.

Крім того, нарахування штрафних санкцій платникові податку за наслідками проведення камеральної перевірки є можливим лише у разі виявлення помилок у звітності, поданій таким платником. В іншому ж випадку підставою для визначення штрафних санкцій щодо сплати податків та зборів є дані саме документальних перевірок, порядок яких визначений ст.ст. 77, 78 Податкового кодексу України.

Такий висновок викладено в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10 листопада 2015 року у справі №2а-0770/1218/12 за позовом Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Як зазначає Позивач в адміністративному позові, податкові декларації з податку на додану вартість ним подавались щомісячно у визначені ст. 203. Податкового кодексу України строки. Податкові зобов'язання з податку на додану вартість Позивачем сплачувались в повному обсязі, в строки відповідно до вимог чинного законодавства за період січень-липень 2017 року, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п. 203.1. ст. 203. Податкового кодексу України для подання податкової декларації, що підтверджується Платіжними дорученнями від 31.01.2017 року №68, від 28.02.2017 року №120, від 31.03.2017 року №23, від 28.04.2017 року №№25, 51, 243, від 05.05.2017 року №258, від 30.05.2017 року №309, від 30.06.2017 року №№41, 368, від 28.07.2017 року №№46, 453.

Проте, кошти, які сплачені за грошовими зобов'язаннями, що виникли за період січень-липень 2017 року Відповідачем зараховано на погашення податкового боргу за інший період - 2014-2015 роки, з одночасним нараховуванням штрафних санкцій на підставі п. 126.1. ст. 126. Податкового кодексу України.

Згідно з п. 126.1. ст. 126. Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до п. 35.1. ст. 35. Податкового кодексу України, сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з п. 87.1. ст. 87. Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелом самостійної сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.41. статті 43 цього Кодексу; за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Відповідно до п. 87.9. ст. 87. Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Проте, визначення контролюючим органом граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов'язань платника податків та притягнення його до визначеної п. 126.1. ст. 126. Податкового кодексу України відповідальності у вигляді штрафу при зарахуванні сплачених ним коштів саме в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, податковим законодавством не передбачено.

А відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене Позивачем податкове повідомлення-рішення Відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною другою ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, вимоги якої Відповідачем не виконано.

Відповідно до частини першої ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

А згідно з частиною другою ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи, тому Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року скасовується та ухвалюється нове Рішення, яким адміністративний позов задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» задовольнити частково, Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року скасувати, прийняти нове Рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області форми «Ш» № від 17.10.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (код за ) на користь Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» (код за ) 15796 (п'ятнадцять тисяч сімсот дев'яносто шість) грн. 65 коп. судового збору, сплаченого Платіжними дорученнями від 29 січня 2018 року №1 та від 02 травня 2018 року №21.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення її в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Постанову складено в повному обсязі 12.06.2018 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Кузьменко В.В.

Степанюк А.Г.