Справа № 810/1167/18
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2018 року м. Київ №810/1167/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_3 ) з позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій";

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 грошової допомоги при звільнені, з урахуванням додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" з урахуванням раніше виплачених сум.

На обґрунтування позову позивач послався на те, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України, де отримував грошове забезпечення. Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 03.11.2014 №710 він був звільнений у запас за станом здоров`я. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) (польова пошта НОМЕР_2 ) від 28.11.2014 №254 він був виключений зі списків особового складу частини та направлений для зарахування на військовий облік до Білоцерківського ОМВК Київської області. Цим же наказом йому було визначено здійснити виплату одноразової грошової допомоги по звільненню за 23 календарні роки.

Однак, на думку позивача, грошова допомога при звільненні була виплачена йому в меншому розмірі, оскільки розрахунок допомоги здійснено, виходячи із грошового забезпечення, до якого не було включено щомісячну додаткову грошову винагороду, яка запроваджена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій".

За таких обставин вважає, що дії відповідача, які полягають у невключені до грошової допомоги при звільнені щомісячної додаткової грошової винагороди та, відповідно, виплаті допомоги у меншому розмірі є протиправними, у зв`язку із чим звернувся із цим позовом до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Вказаною ухвалою суду також запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що про порушення своїх прав позивач дізнався 28.11.2014. Натомість, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою 13.03.2018, тобто з пропуском місячного строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду. Просив позовну заяву залишити без розгляду.

Протокольною ухвалою від 26.04.2018 суд вирішив здійснювати розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, оцінивши письмові докази, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника штабу - перший заступник командира навчального механізованого батальйону 354 навчального механізованого полку 169 навчального центру, де отримував грошове забезпечення.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 03.11.2014 №710, позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (том 1, а.с. 11).

Наказом командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 (по стройовій частині) смт. Десна від 28.11.2014 №254, позивача з 28.11.2014 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Вислуга у Збройних Силах України на день виключення зі списків особового складу складає: календарна 23 роки 06 місяців 12 днів, пільгової - немає (том 1, а.с. 14).

Згідно з довідки військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 19.04.2018 №290/ФС, позивачу було нараховано грошову допомогу при звільненні у розмірі 38802,15 грн. (том 1, а.с. 47).

Судом встановлено, що позивачу була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні без врахування додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" (далі - Постановою №889).

20 лютого 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної грошової винагороди, передбаченої Постановою №889 та здійснити виплату коштів, які не були йому виплачені при звільнені (том 1, а.с. 30).

Листом командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони Українивід 28.02.2018 №365/фс позивачу відмовлено в перерахунку грошової допомоги при звільненні, посилаючись на те, що відповідно до пункту 38.6 "Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", щомісячна грошова винагорода не повинна враховуватись до вихідної допомоги при звільненні. Також відповідач посилається на пункт 1.10 "Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", яким передбачено, що виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років права на їх отримання (том 1, а.с. 18).

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон №2011-XII), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону №2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 Закону №2011-XII).

Відповідно до пункту 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Інструкція №260), військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції (пункт 38.1 передбачає у т.ч. звільнення зі служби за станом здоров`я), до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення); які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (яка була чинна на час виплати позивачу спірної грошової допомоги при звільненні, далі - Постанова №1294), грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (яка була чинна на час виплати позивачу спірної грошової допомоги при звільненні, далі - Постанова №889) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

4) військовослужбовцям Національної гвардії (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Відповідно до пункту 2 Постанови №889, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

На виконання вказаної постанови Міністр оборони України наказом від 15.11.2010 №595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2010 року за №1194/18489; яка була чинна на час виплати позивачу спірної грошової допомоги при звільненні, далі Інструкція).

Пунктом 3 Інструкції передбачено, що до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників) (пункт 5 Інструкції).

Тобто, винагорода виплачується як окремий платіж разом (одночасно) з грошовим забезпеченням та лише за наявності наказу командира (начальника) військової частини.

Згідно з пунктом 8 Інструкції, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 9 Інструкції установлено, що розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Таким чином, суд вважає, що щомісячна додаткова грошова винагорода, встановлена Постановою №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі частини другої статті 15 Закону №2011-XII. Вказана винагорода має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира військової частини або вищого командира залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, а тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільнення з військової служби.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 01 березня 2018 року №К/9901/2181/17 (справа №761/17387/17) та ухвалі від 23 січня 2018 року К/9901/5409/18 (справа №522/15648/16-а).

Крім того, аналогічне розуміння положень Постанови №889 Верховний Суд України сформулював раніше у постановах від 04 листопада 2014 року (справа №21-473а14), від 03 березня 2015 року (справа №21-32а15), від 19 травня 2015 року (справа №21-466а15).

Ураховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, відповідають вимогам законодавства.

При цьому, суд звертає увагу на пункт 1.10 Інструкції №260, яким передбачено, що грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років із дня виникнення права на їх отримання.

Відповідно до вказаної норми передбачений трьохрічний термін виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення (до яких відноситься і одноразова грошова допомога при звільненні), з дня виникнення права на їх отримання. Право на отримання такої компенсації у позивача виникло в день його звільнення (28.11.2014). Натомість, позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної грошової винагороди, передбаченої Постановою №889 та здійснити виплату коштів, які не були йому виплачені при звільнені лише 20.02.2018.

Посилання позивача на абзац 3 довідки військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 17.04.2018 №638/фс, якою нібито позивачу було нароховано грошову допомогу у разі звільнення з складових грошового забезпечення, зокрема, щомісячна додаткова грошова винагорода, разом з тим відповідачем допущено помилку при обрахунку грошової допомоги при звільнені та зазначено 38802,15 грн. замість 62083,44 грн. є безпідставним. Так, зі змісту довідки військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 17.04.2018 №638/фс судом встановлено, що грошова допомога військовослужбовцям у разі звільнення складає 38802,15 грн. = (125,00 грн. (оклад за військовим званням) + 1067,00 грн. (посадовий оклад) + 417,20 грн. (35% ПНВР) + 804,60 (50% НВОВЗ) + 960,30 (90% премія)) х 23 х 0,5. До розрахунку не включено 60%ЩДГВ - 2024,46 грн. (том 1, а.с. 36).

Вказане відповідає також змісту довідки військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 19.02.2018 №290/ФС, відповідно до якої позивачу було виплачено вихідну допомогу при звільнені у розмірі 38802,15 грн. (том 1, а.с. 17)

Щодо посилання позивача на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №825/1656/16 та рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 у справі №810/2734/17 суд зазначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені лише в постановах Верховного Суду (частина п`ята статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Що стосується доводів відповідача про порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), то суд вказує на безпідставність та необґрунтованість таких доводів, оскільки перебіг строку звернення до суду з даним позовом розпочався з моменту отримання ОСОБА_3 відповіді командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 28.02.2018 №365/фс про відмову в перерахунку грошової допомоги при звільненні, яка, на його думку, порушує передбачені законом права.

Таким чином, ураховуючи дату звернення позивача до суду 13.03.2018, останній дотримався строків, передбачених процесуальним законом, а тому підстави для задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відсутні.

Частиною першою статті 9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 КАС зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина друга статті 77 КАС визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС, суд

в и р і ш и в:
Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Басай О.В.