Справа № 815/1908/18
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1908/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління національної поліції Одеської області (надалі по тексту - відповідач або ГУНП в Одеській області), в якому просить суд: стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.10.2016 року по 28.08.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно наказу ГУНП в Одеській області №989 о/с від 03 жовтня 2016 року відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за п.5 ч. 1 ст.77 (через службову невідповідність) звільнено зі служби в поліції позивача - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-225183), інспектора Комінтернівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області. Підстава: висновок атестації від 01.03.2016 року. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2017 року, яка набрала чинності 26.12.2017 року, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 03 жовтня 2016 року № 989о/с щодо звільнення позивача з посади інспектора Комінтернівського відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області за п.5 ч.1ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (через службову невідповідність). Відповідно до постанови суду Головним управлінням національної поліції в Одеській області було винесено наказ №1360 о/с від 28.08.2017 року про поновлення позивача на посаді інспектора Комінтернівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області. Позивач зазначає, що у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. З огляду на викладене позивач звернувся до суду з позовом про прийняття рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи те, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2017 року в частині поновлення позивача виконана шляхом прийняття наказу № 1360 о/с лише 28.08.2017 року, то позивач вважає, що він має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення. За таких обставин, позивач вважає, що наявні правові підстави для задоволення його вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03.10.2016 року по 28.08.2017 року з ГУНП в Одеській області.

Ухвалою судді від 25 квітня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання по справі призначено на 17 травня 2018 року на 09:30 годину.

15 травня 2018 року представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позов (вхід № 13546/18), згідно якого, представник відповідача позовні вимоги не визнає та просить суд в задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що в даному випадку відсутній предмет спору, так як позивач до Головного управління із заявою про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 03.10.2016 року по 28.08.2017 року не вертався. Також представник відповідача вважає, що позивач повинен був заявити вимогу про стягнення коштів у межах розгляду справи № 815/3003/17. У разі якщо така вимога не була заявлена позивачем то у відповідності до ч. 2 ст. 235 КЗпП України суддя при прийнятті постанови від 14.08.2017 року повинен був одночасно вирішити питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що позивач ігноруючи своїми правами під час слухання справи № 815/3003/17 не заявляв вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому підстав для задоволення позову за період з 03.10.2016 року по 28.08.2017 року не має.

У судове засідання призначене на 22.05.2018 року позивач та представник відповідача не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника ГУНП в Одеській області.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 205 КАС України суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та відзив на позовну заяву, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Так, судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №989 о/с від 03 жовтня 2016 року відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за п.5 ч. 1 ст.77 (через службову невідповідність) звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-225183), інспектора Комінтернівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області. Підставою звільнення в наказі зазначено висновок атестації від 01.03.2016 року.

Позивач із своїм звільненням зі служби в поліції не погодився та оскаржив наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №989 о/с від 03 жовтня 2016 року до суду (адміністративна справа № 815/3003/17).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2017 року, яка набрала законної сили 26.12.2017 року, визнано протиправним та скасовано наказ Головного Управління національної поліції в Одеській області від 03 жовтня 2016 року № 989о/с щодо звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 з посади інспектора Комінтернівського відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області за п.5 ч.1ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (через службову невідповідність) та поновлено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора Комінтернівського відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області з 03.10.2016 року (а.с. 13-22).

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1360 о/с від 28.08.2017 року на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2017 року, винесеної у справі № 815/3003/17 скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 03.10.2016 року № 989 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції та поновлено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора Комінтернівського відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області з 03.10.2016 року (а.с. 11).

Надаючи належну оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 38 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він обирає або на яку вільно погоджується.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робите те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи те, що у зв'язку із незаконним звільненням позивача, останньому не було нараховано середньомісячну заробітну плату, відповідач при поновленні позивача на раніше займаній посаді зобов'язаний виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Згідно з ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Вказана стаття Кодексу законів про працю України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Такий спосіб захисту як стягнення коштів із відповідача передбачений пунктом 6 частини 2 статті 245 КАС України та може бути застосований у випадках, прямо передбачених законом.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Відповідно до абз.3 п.2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Абзацом 3 пункту 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Згідно з п.5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.

Відповідно до п. 6 розд. ІІІ вказаного Порядку, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у звязку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Порядок не містить правил розрахунку середньоденного грошового забезпечення у разі поновлення на посаді, але містить положення щодо розрахунку середньоденного грошового забезпечення у разі виплати грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку, яка проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення (абз. 8 п. 8 розд. ІІІ Порядку).

Відповідно до п. 9 розд. І вказаного Порядку, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

В рішенні у справі «П'єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ зазначив, що він виходитиме з того принципу, що заявник має бути, по можливості, повернений у становище, в якому б він перебував, якби не була порушена стаття 6 Конвенції, таким чином підкреслюючи верховенство обов'язку відновлення status quo ante.

Зміст наведених правових актів дає підстави для висновку про те, що у випадках стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу судом має бути визначений період вимушеного прогулу, останнім днем якого завжди є день ухвалення постанови суду як акту правосуддя, з яким відбулося врегулювання публічно-правового спору, про який зазначено в адміністративному позові, і вирішено завдання адміністративного судочинства, або день поновлення позивача на роботі, та середньоденний заробіток позивача. Отже, суд визначає конкретну суму коштів, яка стягується з відповідача.

Згідно пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав у цей час.

Відповідно до ч.3 п.32 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому, враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

У пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Враховуючи те, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2017 року в частині поновлення позивача виконана шляхом прийняття наказу № 1360 о/с лише 28.08.2017 року, то суд приходить до висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що, при несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання.

На підставі викладеного, проаналізувавши положення Порядків №№ 100, 260, суд дійшов висновку, що для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу поліцейського підлягають застосуванню саме календарні дні.

Аналогічну правову позицію стосовно того, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів, неодноразово висловлював Одеський апеляційний адміністративний суд, зокрема в ухвалах від 16 травня 2017 року по справі № 814/2833/16, від 17 травня 2017 року по справі № 814/2765/16, від 31 травня 2017 року по справі №814/2522/16, від 06 вересня 2017 року по справі №814/492/17, та інших.

Суд вважає необхідним застосувати аналогію закону та визначити таким чином одноденний розмір грошового забезпечення позивача, оскільки саме цей Порядок є спеціальним щодо розрахунку грошового забезпечення поліцейських.

Згідно довідки про доходи, виданої за підписом начальника Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Одеській області, сума нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 за серпень 2016 року складає 5000,00 грн., за вересень 2016 року 5000,00 грн.

Усього за останні 2 календарні місяці роботи до звільнення 10 000,00 грн.

Кількість відпрацьованих днів у серпні 2016 року 31, у вересні 2016 року - 30. Усього 61 день.

Отже, середньоденний заробіток (середньоденне грошове забезпечення) позивача складає 163,93 грн. (10000,00/61).

Так період вимушеного прогулу позивача з 03.10.2016 року по 28.08.2017 року складає 330 днів.

Таким чином грошове забезпечення позивача за весь час вимушеного прогулу складає 54 096, 90 грн. (163,93 х 330), яке суд вважає необхідним стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню, рівно як і рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню.

Відповідно до зазначеної норми закону суд вважає за необхідне допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 5000 грн. 00 коп.

Отже вищевикладене вирішення спору цілком узгоджується із нормами КАС України та є належним способом захисту порушеного права позивача.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та наявність підстав для їх повного задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 242-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 03.10.2016 року по 28.08.2017 року у розмірі 54 096 грн. 90 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 5000 грн. 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Cтефанов

.