Справа № 804/2934/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2018 року Справа № 804/2934/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання Музиці Я.І.
представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 було відкрито провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.
В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову з мотивів, вказаних у відзиві, зазначаючи, що відповідно до даних державного земельного кадастру для розрахунку плати за землю, на якій розташовані обєкти нерухомого майна, виданих ОСОБА_4 під приміщенням на вул. Академіка Корольова, 31-а знаходиться земельна ділянка площею 0,3425 га, інших даних позивачем не надавалось та для звірки до контролюючого органу позивач не звертався. Представник відповідача також зазначив, що земельна ділянка під обєктами нерухомості (будівлями та спорудами), яка є у користуванні ОСОБА_4 є обєктом оподаткування в 2015/2018 роках, а ОСОБА_4, як користувач земельної ділянки є платником земельного податку. З огляду на викладене, представник відповідача у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити з таких підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_4 має у власності будівлі та споруди, які розташовані за адресою:вул. Академіка Корольова, 31 А.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), використання землі в Україні є платним; об'єктом плати за землю є земельна ділянка; плата за землю справляється відповідно до закону.
Підпунктом 14.1.147. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Платниками земельного податку, згідно норм статті 269 ПК України, є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Об'єктами оподаткування земельним податком за нормами статті 270 ПК України, визначено земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку пункт 287.6. статті 287 ПК України).
У частинах першій та другій статті 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Частиною шостою статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на дату прийняття податкового повідомлення-рішення) встановлено, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти.
Відповідно до статей 125 та 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Аналіз зазначених норм права дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об'єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов'язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.
З огляду на пояснення представників позивача в судовому засіданні та фактичні обставини у справі, відповідачем під час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не було встановлено: кому саме належить придбане нерухоме майно, яким чином оформлено право користування земельної ділянки; яка дійсна площа спірної земельної ділянки.
Встановлення зазначених обставин має суттєве значення під час визначення платника податку на землю та об'єкту оподаткування.
Крім того, представник позивача у судовому засіданні зазначив, що будь яких правовстановлюючих документів за земельну ділянку за адресою: вул. Академіка Корольова, 31 А, м. Дніпро позивач не отримувала та дані у державному земельному кадастрі про належність цієї ділянки позивачу відсутні.
Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням частини 2 статті 2 КАС України, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; упереджено та нерозсудливо, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - скасуванню.
З огляду на викладене, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 11 червня 2018 року.

Суддя ОСОБА_5