Справа № 821/911/18
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/911/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в особі начальника ОСОБА_2 (далі - відповідач), у якому просить визнати незаконним та скасувати рішення відповідача по невиплаті перерахунку пенсії за постановою КМУ від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" за період з січня по квітень 2018 року; визнати незаконними дії (бездіяльність) по відмові у виплаті перерахунку пенсії по вислузі років позивачу за період з 01.01.2018 р. по квітень 2018 р. та зобов'язати відповідача провести виплату перерахунку пенсії за постановою КМУ від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" за період з 01 січня по квітень 2018 року.

Свої вимоги мотивує тим, що з 01.03.2018 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою визначено порядок перерахунку і виплати пенсій, що призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідач повинен був здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки про складові оновленого грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яка була видана УСБУ в Херсонській області та направлена відповідачу 10.04.2018 р. Між тим, відповідач в порушення постанови КМУ від 21.02.2018 р. № 103 до 1 березня 2018 року не сплатив перерахунок по призначеній пенсії, вказавши на те, що виплату пенсії припинено з 01.05.2018 р., чим порушив права та гарантії, визначені законодавством та Конституцією України.

Ухвалою від 16.05.2018 р. позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків.

Позивач вимоги ухвали виконав, недоліки позову усунув і ухвалою від 18.05.2018 р. у справі відкрито спрощене провадження.

07.06.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст.ст.12, 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 20.04.2018 р. надійшла довідка УСБУ в Херсонській області від 18.04.2018 р. № 71/22/3-2771, в якій зазначено, що відповідно до наказу Голови Служби безпеки України від 04.04.2018 р. № 424-ос скасовані накази про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення його зі списків особового складу. З 22.08.2015 р. ОСОБА_1 вважається таким, що перебуває на військовій службі. Крім того, листом УСБУ в Херсонській області від 21.05.2018 р. № 71/22/3-3725 повідомлено, що на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018 р. у справі № 821/3195/15-а позивачу 20.04.2018 р. виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 273226,43 грн. Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на службу виплата пенсій на час їх служби припиняється. На підставі наведеного, позивачу припинено виплату пенсії по причині зарахування на військову службу. Відповідно до атестату про зняття з обліку № 170 пенсія виплачена по 30.04.2018 р.

11.06.2018 р. позивачем надано відповідь на відзив, в якій вказує на те, що відзив не містить в собі обґрунтувань законності дій відповідача та не ґрунтується на нормах права. Так, відповідач своїми доводами фактично не спростовує обставини позовних вимог, а зазначає зовсім інші обставини. При цьому, предметом позову є не несплата пенсії позивачу, а перерахунок та не сплата йому компенсації щодо збільшення розміру пенсійного забезпечення у відповідності до постанов КМУ від 30.08.2017 р. № 704 та від 21.02.2018 р. № 103.

Ухвалою від 18.06.2018 р. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

З урахуванням п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст.12, 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

10.04.2018 р. УСБУ в Херсонській області видано довідку № N/А- про грошове забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій згідно із постановою КМУ від 21.02.2018 р. № 103, яке становить 13383,50 грн., з яких: посадовий оклад - 7750 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням - 1480 грн., надбавка за вислугу років (45 %) - 4153,50 грн.

19.04.2018 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснено перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі вказаної довідки про оновлений розмір грошового забезпечення.

20.04.2018 р. надійшла довідка УСБУ в Херсонській області від 18.04.2018 р. № 71/22/3-2771, в якій вказувалося про скасування наказом Голови Служби безпеки України від 04.04.2018 р. № 424-ос наказів про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення його зі списків особового складу та про те, що з 22.08.2015 р. ОСОБА_1 вважається таким, що перебуває на військовій службі.

Листом від 21.05.2018 р. № 71/22/3-3725 УСБУ в Херсонській області також повідомило про виплату позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 273226,43 грн.

На підставі цього відповідачем припинено виплату пенсії та відповідно до атестату про зняття з обліку № 170 пенсія виплачена по 30.04.2018 р.

На звернення позивача, відповідачем листом від 07.05.2018 р. № 99/Я-99-1, 105/Я-99-1 вказано вищезазначені обставини та додатково повідомлено, що відповідно до довідки від 10.04.2018 р. № N/А- про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій згідно із постановою КМУ від 21.02.2018 р. № 103, проведено перерахунок пенсії, але доплату по перерахунку не виплачено у зв'язку з поновленням на службі з 22.08.2015 р.

Вважаючи протиправною невиплату перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до статті 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі - ОСОБА_2 № 2262-XII) законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Таким чином, Законом № 2262-XII передбачено як підставу для припинення виплати пенсії пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, факт повторного прийняття їх на військову службу, однак не визначено механізму такого припинення.

Натомість відповідний механізм зазначений у статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV, відповідно до якої виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Як встановлено судом, відповідачем не приймалось рішення про невиплату позивачу перерахунку пенсії, та більше того, чинним законодавством не передбачено повноважень органів Пенсійного фонду на прийняття рішень такого змісту.

Згідно із частиною 1 статті 2, пункту 8 частини 1 статті 4, частиною 1 статті 5 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду;

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже позовна вимога ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення відповідача по невиплаті перерахунку пенсії за постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 за період з січня по квітень 2018 року є необґрунтованою, оскільки такого рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області не приймало.

У той же час з матеріалів справи слідує, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 УСБУ в Херсонській області надано відповідачу довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, від 10.04.2018 р. № N/А-.

Відповідно до цієї довідки загальний розмір грошового забезпечення позивача за посадою "Начальник відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю", що враховується для перерахунку пенсій згідно постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 становить 13383,50 грн., у тому числі посадовий оклад - 7750 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням "полковник" - 1480 грн., надбавка за вислугу років 45 % - 4153,50 грн.

На підставі довідки від 10.04.2018 р. № N/А- відповідачем 19.04.2018 р. здійснено перерахунок пенсії позивачу та встановлено її в розмірі 9368,45 грн. замість 6070,36 грн.

Національним законодавством (Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-XII, постановами Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", від 21.02.2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", від 13.02.2008 р. № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393") передбачено право позивача на перерахунок та виплату йому пенсії, у тому числі й підвищення пенсії внаслідок проведеного перерахунку.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні "Суханов та Ільченко проти України" від 26.06.2014 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Суд зазначив, що ст.1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: "перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов'язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою" (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, ст.1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію ст.1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом ст.1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Щокін проти України" від 14.10.2010 р. зазначено, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

Однак з наданих сторонами доказів вбачається, що відповідач не виплатив ОСОБА_1 підвищення пенсії (різниці між попереднім та перерахованим розміром пенсії) за наслідками перерахунку, здійсненого на підставі довідки від 10.04.2018 р. № N/А- та згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704.

Будь-якого обґрунтування невиплати вказаного підвищення пенсії, яке б базувалось на положеннях чинного законодавства, відповідач не навів і відповідних доказів не надав.

Тому суд вважає, що фактично припиняючи виплату позивачу підвищення перерахованої пенсії за відсутності передбачених законами України на те підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об'єктом захисту за ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на законі.

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З огляду на викладене суд вважає, що нездійснення виплати пенсії позивачу з 01.01.2018 р. у підвищеному розмірі було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Таким чином, право позивача на отримання належного розміру пенсії було порушено не рішенням відповідача, як зазначає позивач і формулює у позовній вимозі та яке не приймалося відповідачем, а саме бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, яка полягала у невиплаті підвищення пенсії (різниці між попереднім та перерахованим розміром пенсії) за наслідками перерахунку, здійсненого на підставі довідки від 10.04.2018 р. № N/А- та згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704.

Згідно із частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу підвищення пенсії (різниці між попереднім та перерахованим розміром пенсії) за наслідками перерахунку, здійсненого на підставі довідки від 10.04.2018 р. № N/А- та згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704, та зобов'язання відповідача здійснити таку виплату.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі ст.382 КАС України суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми слідує, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням постанови в даній справі.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем згідно квитанції № 33 від 17.05.2018 р. сплачено судовий збір у сумі 1410 грн. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, а саме, однієї із двох позовних вимог немайнового характеру, то з відповідача підлягає стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (73025, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в особі начальника ОСОБА_2 (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) щодо невиплати ОСОБА_1 (73025, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) підвищення пенсії (різниці між попереднім та перерахованим розміром пенсії) за наслідками перерахунку, здійсненого на підставі довідки від 10.04.2018 р. № N/А- та згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704, за період з 01.01.2018 р. по квітень 2018 р.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) здійснити виплату ОСОБА_1 (73025, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) підвищення пенсії (різниці між попереднім та перерахованим розміром пенсії) за наслідками перерахунку, здійсненого на підставі довідки від 10.04.2018 р. № N/А- та згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704, за період з 01.01.2018 р. по квітень 2018 р.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (73025, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бездрабко О.І.

кат.10.2.4