Справа № 820/386/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/386/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі:

головуючого судді: Присяжнюк О.В.

суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання - Дорошенко Д.О.,

за участю: представника позивача - Надобко С.В.,

представника відповідача - Гаєвської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно - Інформаційна Система" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 р. (ухвалене суддею Бадюковим Ю.В., повний текст якого складено 28.02.2018 р.) по справі № 820/386/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно - Інформаційна Система" до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-Інформаційна Система" (в подальшому - ТОВ "МРІС") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (в подальшому - ГУ ДФС у Харківській області), в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Харківській області № 85/20-40-12-13-37 від 02.01.2018 року "Про виключення з реєстру платників єдиного податку" Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-Інформаційна Система".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судовому засіданні представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ "МРІС" включений до реєстру платників єдиного податку з 20.01.2012 р. за ставкою 3%.

Відповідачем проведено перевірку щодо порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку ТОВ "МРІС", за результатами якої складний акт № 23/20-40-12-13-20/31343590 "Про результати перевірки платника єдиного податку та виявленні порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування" від 02.01.2018 р., яким встановлено наявність податкового боргу в інтегрованій картці платника податку "єдиний податок з юридичних осіб" (18050301) станом на 01.01.2018 р. в сумі 28369, 05 грн., який виник з 01.01.2017 р.

Рішенням № 85/20-40-12-13-37 від 02.01.2018 р. "Про виключення з реєстру платників єдиного податку" анульовано реєстрацію платником єдиного податку, у зв'язку з порушенням п. 8 п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України, а саме: нездійснення переходу на сплату інших податків та зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Підставами для виключення із реєстру стали акт перевірки від 02.01.2018 р. №23-20-40-12-13-20/31343590 та дані ІС "Податковий блок" (ІКПП "єдиний податок з юридичних осіб) (а.с.13).

Не погодившись з рішенням ГУ ДФС у Харківській області, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення обґрунтоване та скасуванню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом. (п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України).

Згідно із п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України, платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків зборів, визначених Податковим кодексом України, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем подавалися податкові декларації платника єдиного податку-юридичної особи з першого кварталу 2014 по 2015 роки з визначеними сумами податкових зобов'язань зі плати єдиного податку, тобто суми єдиного податку є узгодженими.

Станом на 01.01.2018 р. позивач має заборгованість у розмірі 28369,05 грн., що підтверджується карткою особового рахунку позивача.

Також судовим розглядом встановлено, що зазначена заборгованість виникла, у зв'язку з тим, що платіжне дорученням № 590 від 05.08.2014 р. на суму18607, 39 гривень про сплату єдиного податку за другий квартал 2014 року повернуту позивачу без виконання на підставі п. 1. ч. 5.ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв'язку з виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 17.09.2014 р. по 17.01.2015 р.

Вищезазначені обставини встановлені постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2015 р. по справі № 820/576/15, яка набрала законної сили 18.05.2015 р. та постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 р. по справі № 820/5722/16, яка набрала законної сили 15.05.2015 р.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що платіжне доручення повернуто клієнту без виконання, проте, не перерахування банківською установою за платіжним дорученням клієнта сум податків не звільняє платника податків від обов'язку сплатити задекларовану суму податку.

Щодо доводів апелянта, що ним вчинялися дії щодо погашення податкового боргу, що підтверджується рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2014 р. по справі № 904/8503/14 відмовлено в задоволенні позову ТОВ "Міська Рекламно-Інформаційна Система" до Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК", суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2014 р. по справі № 904/8503/14 відмовлено в задоволенні позову ТОВ "Міська Рекламно-Інформаційна Система" до Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" про зобов'язання виконати платіжні доручення.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.04.2015 р. вищевказане рішення скасовано, зобов'язано Публічне акціонерне товариство "АКТАБАНК" виконати платіжні доручення Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-Інформаційна Система", в тому числі, № 590 від 05.08.2014р. на суму 18631 грн. 09 коп., одержане банком 18.08.2014 р., видано наказ.

Проте, позивачем не надано будь-яких доказів про вчинення позивачем з 2015 року будь-яких дій спрямованих на погашення існуючої заборгованості або виконання вищезазначеного рішення господарського суду.

Щодо інших доводів апелянта, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 9, 122, 243, 271, 283, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно - Інформаційна Система" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 по справі № 820/386/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Курило В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 14.06.2018 р.