Справа № 820/2651/18
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2018 р. № 820/2651/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, а саме - 86 відсотків;

- зобов'язати Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області врахувати період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 01.11.1977 року 19.12.1979 року, що становить 2 роки 1 місяць 19 днів до стажу роботи судді, який визначений Законами України "Про статус суддів" і "Про судоустрій і статус суддів", що діяли в редакціях на час набуття такого права, здійснити перерахунок та призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% його заробітку (суддівської винагороди), починаючи з 01.03.2018 року;

- зобов'язати Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити заборгованість по призначеному ОСОБА_1 щомісячному довічному грошовому утриманню, що утворилася в наслідок незаконного зменшення відповідачем розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, через неправильне встановлення та обчислення відповідачем стажу роботи на посаді судді, за період з 01 березня 2018 року по день виконання рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем допущено протиправні дії в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, оскільки відповідачем протиправно не враховано період проходження позивачем строкової військової служби з 01.11.1977 року 19.12.1979 року, що становить 2 роки 1 місяць 19 днів до стажу роботи судді, який визначений Законами України "Про статус суддів" і "Про судоустрій і статус суддів", що діяли в редакціях на час набуття такого права, здійснити перерахунок та призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% його заробітку (суддівської винагороди), починаючи з 01.03.2018 року. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 15.05.2018 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представником відповідача через канцелярію суду надано відзив на позов, з якого вбачається, що в обґрунтування не визнання та заперечення проти позову відповідачем вказано, що розмір грошового утримання судді ОСОБА_1 визначено правильно, на підставі норм діючого законодавства та з огляду на стаж роботи на посаді судді. Так, представником відповідача вказано, що станом на дату звернення позивача із заявою про призначення грошового утримання страховий стаж роботи становив 40 років 08 місяців 21 день, з яких 23 роки 02 місяці 19 днів - стаж роботи на посаді судді. При цьому, зарахування строку проходження військової служби здійснюється до загального стажу роботи позивача. В той же час представником відповідача вказано, що необхідним є розмежування понять «стажу судді, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання», до якого включається зокрема і строк проходження строкової військової служби, та «роботи на посаді судді», що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 80% суддівської винагороди. Отже, як визначено законодавством розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді, але не можу бути більшим ніж 90 % суддівської винагороди судді, сааме за кожний рік роботи на посаді судді понад 20 років. У зв'язку з зазначеним представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Суд зазначає, що з огляду на обставини належності відповідно до положень ст. ст. 171, 257 КАС України даної справи до справ незначної складності, останню належить розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами з урахуванням положень п.2 ч.1 ст. 263 КАС України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Судовим розглядом справи встановлено, що ОСОБА_1 29.11.1994 року обраний суддею Чугуївського міського суду Харківської області, Указом Президента України від 19 березня 1999 року №263/99 призначений на посаду заступника голови Чугуївського міського суду Харківської області. Постановою Верховної Ради України № 1498-ІІІ від 02.03.2000 року обраний суддею безстроково.

Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 06.02.2018 року №359/0/15-18 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Чугуївського міського суду Харківської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області з заявою про призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (а.с. 15).

Протоколом від 05.03.2018 ОСОБА_1 призначено щомісячне грошове утримання в розмірі 86% від розміру суддівської винагороди при страховому стажі роботи 40 років 08 місяців 21 днів, з них 23 роки 02 місяці 19 днів - стаж роботи на посаді судді.

В адміністративному позові позивачем вказано, що з 01.11.1977 по 19.12.1979 він проходив строкову військову службу в збройних силах СРСР, на підтвердження чого до суду надано копію військового квитка серія НОМЕР_2, виданого Чугуївським міськвійськкоматом 08.08.1989 р., що складає 2 роки 1 місяць 19 днів.

В подальшому, у період з 13.12.1994 року по 28.02.2018 року позивач працював суддею Чугуївського міського суду, що становить 23 роки 02 місяці 19 днів.

Вказані обставини сторонами не оспорюються, а тому не підлягають доказуванню в рамках розгляду даної справи.

Таким чином, на думку позивача, його загальний стаж на посаді судді повинен складати 25 років 04 місяців 08 днів (2 роки 1 місяць 19 днів - строкова військова служба, 23 роки 02 місяці 19 днів - робота на посаді судді), у зв'язку з чим розмір грошового утримання у відсотках повинен складати 90%, але відповідачем визначено розмір грошового утримання ОСОБА_1 у відсотках - 86%.

Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що позивач після встановлення вказаної обставини звернувся до відповідача з питанням щодо невірного визначення відсотку призначення довічного грошового утримання судді у відставці і на особистому прийомі спеціалістом Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області було надано пояснення стосовно того, що період проходження строкової військової служби в збройних силах СРСР з 01.11.1977 р. по 19.12.1979 р. не зараховано до стажу роботи судді у зв'язку з відсутністю для цього правових підстав.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача неправомірними звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Суд зазначає, що станом на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на дату призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання дане питання врегульовано положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII.

Відповідно до положень ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому, як передбачено п.25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

В той же час, відповідно до приписів ч. 1 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до положень п.11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (в редакції, чинній до 28.03.2015 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Суд зазначає, що до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI був чинним Закон України від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів», відповідно ч.4 ст. 43 якого судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Як передбачено п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Однак, суд зазначає, що Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VIІ, який набрав чинності 29.03.2015 року та яким внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI, не містять положення стосовно збереження за суддями стажу роботи, який на момент набрання ним чинності надавав їм право на певний розмір доплати за вислугу років або право на вихід у відставку.

Як вказано Конституційним Судом України у рішенні від 11.10.2005 року № 3-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Також Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) вказано, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що фактично відсутність у Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VIІ, який набрав чинності 29.03.2015 року та яким внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI, положення щодо збереження за суддями стажу роботи, який на момент набрання ним чинності надавав їм право на певний розмір доплати за вислугу років або право на вихід у відставку є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією і законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може були звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Відтак, враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що до стажу роботи позивача на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідним є врахування строку проходження ним строкової військової служби, що, як наслідок, дає ОСОБА_1 права на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру та проведення відповідних виплат, з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.02.2018 року у справі № 127/20301/17, від 06.03.2018 року у справі № 308/6953/17, від 22.03.2018 року у справі № 520/5412/17, від 20.03.2018 року у справі № 520/5814/17, від 22.05.2018 року у справі № 490/1719/17.

З огляду на обставини того, що відповідачем в супереч вищевикладеному не було враховано період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 01.11.1977 року 19.12.1979 року, що становить 2 роки 1 місяць 19 днів, до стажу роботи судді, який визначений Законами України "Про статус суддів" і "Про судоустрій і статус суддів", що діяли в редакціях на час набуття такого права, то наявні підстави вважати, що відповідачем вчинено неправомірні дії в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, а саме - 86 відсотків, а відтак порушені права позивача підлягають відновленню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, а саме - 86 відсотків.

Зобов'язати Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області врахувати період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 01.11.1977 року 19.12.1979 року, що становить 2 роки 1 місяць 19 днів до стажу роботи судді, який

Зобов'язати Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, починаючи з 01.03.2018 року, та виплатити заборгованість за період з 01 березня 2018 року по день виконання рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код - НОМЕР_1) сплачену суму судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (вул. Леонова, 4-а, секція А, м. Чугуїв, Харківська обл., 63503, код ЄДРПОУ - 40386356).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.