Справа № 826/4499/17
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4499/17 Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Кузьменка В.В., Степанюка А.Г., секретаря Антоненко К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою громадянина Сомалі ОСОБА_12 на Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року за адміністративним позовом громадянина Сомалі ОСОБА_12 до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, Державної міграційної служби України про визнання протиправними та скасування Наказу, Рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 частини першої ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08 липня 2011 року №3671-VI (надалі - Закон №3671-VI), біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Відповідно до п. 13 частини першої цієї ж статті, особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином Федеративної Республіки Сомалі.

Як зазначено Позивачем в адміністративному позові, він 15.01.2015 року звернувся з Заявою до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

22.09.2015 Головним управління ДМС України у м. Києві надіслано Позивачу Повідомлення № 193 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на підставі Рішення ДМС України від 07.09.2015 року № 581-15.

Позивач вважаючи зазначене Рішення неправомірним звернувся до суду з позовом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2015 року, залишеною без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 року, у справі № 826/22641/15 за позовом Громадянина Сомалі ОСОБА_12 до Державної міграційної служби України, за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.04.2016 року у справі №826/22641/15 відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_8 - представника Позивача, ОСОБА_12 на Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва 08 грудня 2015 року та Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_12 до Державної міграційної служби України, за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві, про визнання неправомірним та скасування рішення.

Позивач вдруге звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, що підтверджується Заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 22.11.2016 року, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.35-36).

Наказом Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві «Про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту гр. Сомалі ОСОБА_12» від 22 листопада 2016 року №594 відмовлено Позивачу в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, поданої до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві 22 листопада 2016 року.

Позивачем до Державної міграційної служби України подано скаргу щодо відмови у прийнятті його заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за результатами розгляду якої Рішенням про відхилення скарги на рішення територіального органу ДМС про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 13.03.2017 року № 16-17 (а.с. 62) скаргу Позивача відхилено.

Наказ прийнято на підставі частини шостої ст. 5 Закону №3671-VI, якою визначено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, може прийняти рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зокрема в разі, якщо заявнику раніше було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за відсутності умов, передбачених пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися.

Як було встановлено судами у справі № 826/22641/15, Позивач 15.01.2015 року звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві із Заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, оскільки існує небезпека з боку терористів.

Як вбачається з поданої Позивачем вдруге Заяви-анкети про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, причиною звернення є неможливість його повернення до Федеративної Республіки Сомалі, міста Могадішо, у зв'язку з військовими діями та існуванням небезпеки з боку терористів, порушенням прав людей, відсутністю захисту від Уряду, що підтверджується інформацією про країну походження.

Отже, як вбачається з оскаржених Позивачем Наказу та Рішення Відповідачів, Позивачу, як заявнику, правомірно відмовлено в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, оскільки йому раніше було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за відсутності умов, передбачених пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 Закону №3671-VI, а зазначені раніше для цього Позивачем умови, не змінилися.

Крім того, Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що його донька, ОСОБА_10, народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві та є громадянкою України на підставі частини четвертої ст. 7 Закону України «Про громадянство України», проте зазначене не є підставою для визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржені Позивачем Наказ та Рішення Відповідачів є правомірними, у зв'язку з чим адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу громадянина Сомалі ОСОБА_12 залишити без задоволення, а Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення її в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Постанову складено в повному обсязі 13.06.2018 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Кузьменко В.В.

Степанюк А.Г.