Справа № 358/1181/17
Суддя: Василенко О. М.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 358/1181/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2018 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: Василенка О.М.

при секретарях: Бабенко О.Ю., Іванченко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Таращі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, та збільшивши позовні вимоги просить суд: визнати протиправними рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області №161/14 від 23.12.2015 року, згідно якого відмовлено у наданні йому житлового приміщення у звязку з відсутністю житла та недопущення порушення черговості; зобовязати виконавчий комітет Богуславської міської ради Київської області в місячний строк після набрання рішенням законної сили надати йому благоустроєне безоплатне житло у вигляді окремої чотирьохкімнатної або пятикімнатної квартири, або інші варіанти вільних квартир житловою площею не меншою 78.25 кв.м. в м. Богуслав та видати ордер на заселення жилої площі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів і підстав, зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, надавши відповідне заперечення, в обґрунтування якого зазначила.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а обовязковою умовою при розгляді справ є наявність у них спору про право цивільне. В даному випадку позивач звернувся за захистом свого права шляхом визнання незаконним рішення виконавчого комітету та зобовязання надати житло, при цьому не звертаючись до міськвиконкому з даного приводу. Адже, оскаржуване позивачем рішення прийняте на лист голови Богуславського районного суду, а тому право на оскарження рішення може мати субєкт звернення.

Крім того, враховуючи норми законодавства, що діяли на момент виникнення у позивача права на позачергове забезпечення житлом, зазначає наступне.

Відповідно до статей 126, 130 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 7 лютого 2002 року «Про судоустрій України» гарантії самостійності судів і незалежності судиш забезпечуються, зокрема, належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів.

Частиною сьомою статті 44 Закону України «Про статус судді» встановлено, що не пізніш як через шість місяців після обрання суди Конституційного Суду, Верховного Суду, вищого спеціалізованого суду, апеляційного та місцевого суду, який потребує поліпшення житлових умові забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири чи будинку або службовим житлом за місцем знаходження суду.

У разі незабезпечення судді благоустроєним житлом у зазначені строки суд за рахунок державного бюджету може придбати квартиру або будинок за ринковими цінами і передати їх у користування судді. Порядок фінансуванні судів для цієї мети, а також порядок розрахунків з державним бюджетом органу державної виконавчої влади, який своєчасно не надав судді житло, визначається Кабінетом ОСОБА_2 України.

Кабінет ОСОБА_2 України постановою від 3 серпня 2005 року № 707 затвердив Порядок забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів (далі - Порядок), пунктами 2, 4 якого встановлено, що суддям, які відповідно до житлового законодавства перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, надають окрему квартиру або будинок місцеві органи виконавчої влади не пізніше ніж через шість місяців після їх обрання на посаду. Взяття, перебування та зняття з обліку судді здійснюється виконавчими комітетами рад за місцем роботи відповідно до житлового законодавства.

У разі, коли місцевий орган виконавчої влади у шестимісячний строк не забезпечив житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, суд на підставі його заяви за погодженням з ДСА або її територіальним управлінням (стосовно судді місцевого суду) може прийняти рішення про придбання житла за рахунок коштів державного бюджету та передачу його у користування судді. Позивачем не надано документів, що підтверджують звернення позивача до місцевого органу виконавчої влади як того вимагає Порядок.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що для забезпечення суддів благоустроєним житлом ДСА та її територіальні управління (стосовно суддів місцевих судів) ведуть контрольні списки суддів, які потребують поліпшення житлових умов, та суддів, які забезпечені житлом, і вносять місцевим органам виконавчої влади пропозиції щодо забезпечення суддів житлом.

Аналіз вищевказаних положень свідчить, що обовязок забезпечити житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, покладений на місцеві органи виконавчої влади за місцем роботи судді. Така позиція визначена Верховним судом України в постанові від 7 травня 2012 року № 21-292а11, до речі, на яку посилається позивач.

Виконавчий комітет Богуславської міської ради не є органом виконавчої влади, а тому не зобовязаний забезпечувати житлом суддю у шестимісячний термін. Натомість орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями щодо забезпечення позивача житлом у відповідності до вимог житлового законодавства, зокрема з дотримання черговості забезпечення.

Позивач, оскаржуючи рішення міськвиконкому, вважає незаконним та безпідставним посилання виконавчого комітету на положення ст. 43 Житлового кодексу. На думку позивача, вищевказаною нормою встановлено загальний порядок надання особам житла, які перебувають на обліку та потребують поліпшення житлових умов, а по відношенню до нього мали б бути враховані положення ст. 46 Житлового кодексу, якими визначається категорія осіб, що мають право на отримання житлових приміщень позачергово, тобто вони мають переважне право перед усіма іншими категоріями осіб на позачергове отримання житла. Така позиція позивача є помилковою.

Відповідно до ст.43 ЖК УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черги.

Статтею 46 ЖК УРСР визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою.

Частиною 1 ст.46 ЖК УРСР передбачено надання жилого приміщення поза чергою інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

Згідно з ч.2 ст.46 ЖК УРСР поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством.

Такий випадок передбачався у ч.7 ст.44 закону «Про статус суддів», якою встановлено, що не пізніш як через шість місяців після обрання.

Частиною 1 ст.46 ЖК УРСР передбачено строк для надання поза &? ; чергою жилого приміщення виключно для таких категорій громадян: по-перше, інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку особам протягом 2 років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення; по-друге, інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року.

Для осіб, обраних на виборну посаду, коли це повязано з переїздом в іншу місцевість, чинним законодавством не встановлено строк, у який вони повинні бути забезпечені житлом переважно перед іншими громадянами з таким самим статусом, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Отже, оскільки ст.46 ЖК УРСР не встановлено строк та переважне право на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків для суддів, призначених на роботу в іншу місцевість, то позивач має право бути забезпечений житлом в порядку черги після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають у списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла раніше нього, що відповідатиме положенням ст. 43 ЖК УРСР. Такого ж висновку дійшов Верховний суд України в постанові від 3 червня 2015 року №6-390цс15.

Враховуючи вищевикладене, вважає вимоги позивача щодо скасування рішення та зобовязання в місячний строк надати благоустроєне житло необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, в звязку з цим просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Представник третьої особи ТУ ДСА України у Київській області у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте подав свої пояснення щодо позову згідно яких зазначив наступне.

Згідно статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Статтею 44 Закону України «Про статус суддів», якій був чинний на час обрання позивача суддею, встановлено, що не пізніш як через шість місяців після обрання суддя, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири чи будинку або службовим житлом за місцем знаходження суду.

У разі незабезпечення судді благоустроєним житлом у зазначені строки суд за рахунок державного бюджету може придбати квартиру або будинок за ринковими цінами і передати їх у користування судді. Порядок фінансування судів для цієї мети, а також порядок розрахунків з державним бюджетом органу державної виконавчої влади, який своєчасно не надав судді житло, визначається Кабінетом ОСОБА_2 України.

Однак, вищевказаний порядок фінансування судів для цієї мети, а також порядок розрахунків з державним бюджетом Кабінетом ОСОБА_2 України не був визначений.

Відповідно до статті 43 ЖК УPCP громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Статтею 46 ЖК УРСР встановлений перелік осіб, якім надається жиле приміщення поза чергою та частиною 2 статті 46 також передбачено, що поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством.

Порядок, який відповідно до частин сьомої і дев'ятої статті 44 Закону України "Про статус суддів" визначав процедуру забезпечення суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів благоустроєним житлом, був затверджений постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 03.08.2015 №707, яка втратила чинність 01.01.2011 (далі - Порядок).

Так, відповідно до пункту 2 Порядку суддям, які відповідно до житлового законодавства перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), надають окрему квартиру або будинок місцеві органи виконавчої влади не пізніше ніж через шість місяців після їх обрання на посаду.

Згідно пункту 3 розмір житла визначається відповідно до норм забезпечення житловою площею згідно із законодавством та з урахуванням права на додаткову житлову площу. Проте, сторонами розмір житла не оспорюється.

Пунктом 4 Порядку передбачалося, що взяття, перебування та зняття з обліку судді здійснюється виконавчими комітетами рад за місцем роботи відповідно до житлового законодавства.

Відповідно до пункту 5 Порядку суддя, щодо якого прийнято рішення про взяття на облік, письмово повідомляє про це місцевий орган виконавчої влади та суд, у якому він працює.

У разі коли місцевий орган виконавчої влади у шестимісячний строк не забезпечили житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, суд на підставі його заяви за погодженням з Державною судовою адміністрацією або її територіальним управлінням (стосовно судді місцевого суду) може прийняти рішення про придбання житла за рахунок коштів державного бюджету та передачу його у користування судді (пункт 7 Порядку).

На момент розгляду справи наказом Державної судової адміністрації України затверджено Положення про порядок надання службового житла й користування ним суддями, працівниками апаратів судів, працівниками Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України (далі - Положення).

Відповідно до пунктів 2, 4 Положення жилі приміщення включаються до числа службових за рішенням виконавчого органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням такого приміщення на підставі подання голови суду. Голови ДСА України, начальника територіального управління ДСА України або особи, яка виконує їх обовязки. Облік службових жилих приміщень ведеться виконавчим органом місцевого самоврядування, який прийняв рішення про включення жилого приміщення до числа службових.

Положенням також визначені організаційні питання щодо надання службового житла житлово-побутовою комісією, яка утворюється в суді. ДСА України, територіальному управлінні ДСА України.

Службові жилі приміщення надаються суддям, працівникам апарату суду за рішенням зборів суддів, прийнятим на підставі подання комісії та затвердженим виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування (пункт 12 Положення).

Таким чином, згідно норм законодавства чинного на момент виникнення у позивача права на позачергове забезпечення житлом, не пізніш як через шість місяців після обрання суддя, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом.

І, відповідно до ЖК УРСР передбачено, що поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством.

На теперішній час службові жилі приміщення надаються суддям, працівникам апарату суду за рішенням зборів суддів, прийнятим на підставі подання комісії та затвердженим виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування.

Крім того, зазначає, що ТУ ДСА України в Київській області прав та законних інтересів позивача не порушувало, а також надати свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову не має можливості через відсутність в адміністративному позові посилань стосовно того, яким чином стосуються позовні вимоги ТУ ДСА України в Київській області.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, заперечення та обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. ст. 72, 77 КАС України).

До того ж у позові лише зазначено, що «обовязок забезпечити житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, покладений на місцеві органи виконавчої влади за місцем роботи судді, а дії ДСА та її територіальних управлінь із забезпечення суддів житлом є додатковими у разі не вирішення цього питання органом місцевої виконавчої влади».

Проте, будь-які правові обґрунтування «додаткових дій» ДСА України та її територіальних управлінь відсутні, зазначивши при цьому, що ТУ ДСА України в Київській області не володіє будь-якою інформацією, яка може вплинути на розгляд даної справи, оскільки не є учасником спірних відносин.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, беручи до уваги пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України суд розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що відповідно до Указу Президента України №392/2008 від 23.04.2008 року «Про призначення суддів» ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Рокитнянського районного суду Київської області (т.1 а.с.8-10).

У звязку з призначенням на посаду судді Рокитнянського районного суду Київської області та переїздом з м. Миронівка до смт. Рокитне, рішенням виконавчого комітету Рокитнянської селищної ради Київської області №169 від 16.06.2008 року вирішено взяти позивача та членів його сім'ї на квартирний облік й включено до окремого списку для позачергового одержання житла (т.1 а.с.11).

На підставі вищевказаного рішення виконкому та у відповідності до ч. 7, ч. 8 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» (чинного на час виникнення вказаних правовідносин) та пунктів 2-4 порядку забезпечення суддів Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів, затвердженого Постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 03.08.2005 №707 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), станом на 19.06.2008 у позивача виникло право не пізніше шести місяців після обрання на посаду судді місцевого суду на позачергове забезпечення благоустроєним житлом, що розташоване у смт. Рокитне Київської області, розмір якого визначається відповідно до ст. 47 ЖК УРСР з урахуванням права на додаткову житлову площу згідно ст. 49 ЖК УРСР.

Згідно Указу Президента України №345/2011 від 02.04.2011 року «Про переведення суддів» позивача було переведено з посади судді Рокитнянського районного суду Київської області на посаду судді Богуславського районного суду Київської області (т.1 а.с.12-13).

Керуючись положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», нормами ЖК УРСР та Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою ОСОБА_2 ОСОБА_2 Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок №470 від 11.12.1984, виконавчим комітетом Рокитнянської селищної ради Київської області прийнято рішення №96 від 26.05.2011 року згідно якого було знято позивача з квартирного обліку та передано його облікову справу в м. Богуслав у звязку з переведенням на нове місце роботи. У свою чергу рішенням виконавчого комітету Богуславської міської ради №117/7 від 16.06.2011 року, було вирішено взяти позивача та членів його сім'ї, яка на той час становила 6 осіб, на позачергову чергу квартирного обліку, з урахуванням перебування на обліку за попереднім місцем проживання, тобто з 19.06.2008 року (згідно п. 46 Правил квартирного обліку) (т.1 а.с.15).

На час розгляду справи позивач працює на посаді судді Богуславського районного суду Київської області, що підтверджується довідкою №03-11/16, виданою 29.01.2016 Богуславським районним судом Київської області (т.1 а.с.19). Однак відповідач, починаючи з 16.06.2011 року більше, ніж протягом 6 років не забезпечив позивача та членів його сім'ї, що складається із 4 осіб, благоустроєним житлом, не дивлячись на те, що право на позачергове отримання житла на підставі ст. 46 ЖК УРСР та ч.ч. 7, 8 Закону України «Про статус суддів» у позивача виникло 19.06.2008 року.

16.10.2015 року голова Богуславського районного суду Київської області ОСОБА_3 звернувся до відповідача з клопотанням про вирішення питання щодо надання позивачу та членам його сім'ї ордеру на вселення до одного із новозбудованих будинків №11 та №11-а по вул. Комсомольській у м. Богуслав або будинку №48 по вул. Польовій (т.1 а.с.19).

Рішенням від 23.12.2015 року №161/14 у задоволенні вищевказаного клопотання було відмовлено з мотивів відсутності вільного житла та недопущення порушення черговості (т.1 а.с.21).

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями ст. 126, 130 Конституції України, ст. 19 КАС України, ст.ст. 44, 46, 47, 49 ЖК УРСР, ст. 44 Закону України «Про статус суддів» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносини), ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ст. 14 Закону України «Про судоустрій України» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносини), Порядком забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів, затвердженим постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 03.08.2005 року № 707 (чинним на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до положень статей 126, 130 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 7 лютого 2002 року № 3018-ІІІ «Про судоустрій України» (чинного на час виникнення правовідносин) гарантії самостійності судів і незалежності суддів забезпечуються, зокрема, належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів.

Вказаній нормі кореспондує п. 1 Основних принципів незалежності суддів, затверджених резолюціями Генеральної Асамблеї ООН № 40/32 від 29 листопада 1985 р. та № 40/146 від 13 грудня 1985 р., яким встановлено вимогу, відповідно до якої незалежність суддів повинна бути гарантована державою і закріплена в її конституції та законах; уряд й інші установи зобовязані поважати і дотримуватися принципу незалежності суддів. Рекомендація № R (94) 12 Комітету ОСОБА_2 Європи "Незалежність, дієвість та роль суддів" містить положення про те, що виконавча і законодавча влади повинні гарантувати незалежність суддів та утримуватися від кроків, які б могли поставити її під загрозу.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі № 1-15/ 2002, положення ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 130 Конституції у взаємозвязку з положеннями статей 11, 44 Закону "Про статус суддів" створюють механізм захищеності судової влади… Зменшення (в тому числі шляхом зупинення дії окремих нормативних актів) видатків Державного бюджету на фінансування судів і суддів не забезпечує повного та незалежного здійснення правосуддя, нормального функціонування судової системи, що може призвести до зниження довіри громадян до державної влади, загрожувати реалізації гарантованого Конституцією права людини і громадянина на судовий захист. Конституційний Суд України зробив висновок, що норми про матеріальне і побутове забезпечення суддів, їх соціальний захист, встановлені відповідно статтями 44, 45 Закону "Про статус суддів", не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації.

Частиною сьомою статті 44 Закону України "Про статус суддів" встановлено, що не пізніш як через шість місяців після обрання суддя Конституційного Суду, Верховного Суду, вищого спеціалізованого суду, апеляційного та місцевого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири чи будинку або службовим житлом за місцем знаходження суду.

У разі незабезпечення судді благоустроєним житлом у зазначені строки суд за рахунок державного бюджету може придбати квартиру або будинок за ринковими цінами і передати їх у користування судді. Порядок фінансування судів для цієї мети, а також порядок розрахунків з державним бюджетом органу державної виконавчої влади, який своєчасно не надав судді житло, визначається Кабінетом ОСОБА_2 України.

Кабінет ОСОБА_2 України постановою від 3 серпня 2005 року № 707 затвердив Порядок забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів (був чинним на час виникнення спору; далі - Порядок), пунктами 2, 4 якого встановлено, що суддям, які відповідно до житлового законодавства перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, надають окрему квартиру або будинок місцеві органи виконавчої влади не пізніше ніж через шість місяців після їх обрання на посаду. Взяття, перебування та зняття з обліку судді здійснюється виконавчими комітетами рад за місцем роботи відповідно до житлового законодавства.

У разі, коли місцевий орган виконавчої влади у шестимісячний строк не забезпечив житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, суд на підставі його заяви за погодженням з ДСА або її територіальним управлінням (стосовно судді місцевого суду) може прийняти рішення про придбання житла за рахунок коштів державного бюджету та передачу його у користування судді (пункт 7 Порядку).

Пунктом 9 Порядку передбачено, що для забезпечення суддів благоустроєним житлом ДСА та її територіальні управління (стосовно суддів місцевих судів) ведуть контрольні списки суддів, які потребують поліпшення житлових умов, та суддів, які забезпечені житлом, і вносять місцевим органам виконавчої влади пропозиції щодо забезпечення суддів житлом.

Аналіз положень Закону та Порядку свідчить, що обов'язок забезпечити житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, покладений на місцеві органи виконавчої влади за місцем роботи судді, а дії ДСА та її територіальних управлінь із забезпечення суддів житлом є додатковими у разі не вирішення цього питання органом місцевої виконавчої влади.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 07.05.2012 року по справі №21-292a11.

Відповідно до ч. 7 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» позивач житлом не забезпечений.

Згідно із ст. 46 ЖК УРСР поза чергою жиле приміщення надається: може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Зважаючи на вказане, суд бере до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України №6-157цс 14 від 12.11.2014 року, згідно якої: «Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно із частинами першою та другою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності (частина третя статті 5 ЦК України).

Питання про забезпечення позивача житлом повинно вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, які були чинними на час його обрання суддею.

За змістом частини сьомої статті 44 Закону України «Про статус суддів», яка була чинною на час обрання позивача суддею, не пізніш як через шість місяців після обрання суддя Конституційного Суду, Верховного Суду, Вищого спеціалізованого суду, апеляційного та місцевого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири чи будинку або службовим житлом за місцем знаходження суду.

Відповідно до Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 3 серпня 2005 року № 707, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, суддям, які відповідно до житлового законодавства перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, надають окрему квартиру або будинок місцеві органи виконавчої влади не пізніше ніж через шість місяців після їх обрання на посаду.

Частина сьома статті 44 Закону України «Про статус суддів» втратила чинність з 1 січня 2011 року на підставі Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Таким чином правовідносини, що виникли з приводу забезпечення позивача житлом у звязку з призначенням його суддею, регулюються нормами частини сьомої статті 44 Закону України «Про статус суддів», яка була чинною на момент виникнення у позивача права на отримання житла.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково й зобов'язати виконавчий комітет Богуславської міської ради Київської області в місячний строк після набрання рішенням законної сили надати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та членам його сім'ї з чотирьох чоловік, благоустроєне житло у вигляді окремої квартири у м. Богуслав у межах норми житлової площі з урахуванням права на додаткову площу, що відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам та видати ордер на заселення жилої площі.

Згідно довідок про склад сім'ї від 18.07.2017 року № 675 виданої КП «Миронівка-житло» Миронівської міської ради та від 19.07.2017 року № 23 виданої ОСББ «Наш Дім Оберіг» сімя позивача складається з чотирьох осіб: позивача ОСОБА_1, його дружини ОСОБА_4, сина ОСОБА_5 та внука ОСОБА_6 . (т.2 а.с.)

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, зобов'язавши відповідача в місячний строк після набрання рішенням законної сили надати ОСОБА_1 та членам його сімї (яка складається з чотирьох осіб), благоустроєне житло у вигляді окремої квартири у м. Богуслав у межах норми житлової площі з урахуванням права на додаткову площу, що відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам та видати ордер на заселення жилої площі.

Керуючись ст.ст. 126, 130 Конституції України, ч.ч. 7, 8 ст. 44 Закону України "Про статус суддів", ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні, Порядком забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів, затвердженим постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 03.08.2005 року № 707, ст.ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 241, 242, 244, 246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області №161/14 від 23 грудня 2015 року.

Зобов'язати виконавчий комітет Богуславської міської ради Київської області (місцезнаходження: 09701, м. Богуслав, вул. Шевченка, 40, ) в місячний строк після набрання рішенням законної сили надати ОСОБА_1 (місце проживання: 09400 АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) та членам його сімї (яка складається з чотирьох осіб), благоустроєне житло у вигляді окремої квартири у м. Богуслав у межах норми житлової площі з урахуванням права на додаткову площу, що відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам та видати ордер на заселення жилої площі.

В решті вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Таращанський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення складено 13.06.2018 року.

ГоловуючийОСОБА_7