Справа № 821/577/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

12 червня 2018 року

справа №821/577/13-а

адміністративне провадження №К/9901/2799/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2013 року у складі судді Хом'якової В. В. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року у складі колегії суддів Романішина В. Л., Димерлія О. О., Єщенка О. В. у справі № 821/577/13-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Херсонський суднобудівний завод» до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень, стягнення бюджетного відшкодування,

У С Т А Н О В И В :

У лютому 2013 року Публічне акціонерне товариство «Херсонський суднобудівний завод» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - податковий орган, перший відповідач у справі), Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області (далі - Казначейство, другий відповідач у справі) про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 23 жовтня 2012 року № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у липні 2012 року у розмірі 1 266 069 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 633 034 грн. та № , яким збільшено суму бюджетного відшкодування на додану вартість за червень 2012 року у розмірі 1 264 508 грн., а також зобов'язання Казначейства стягнути з Державного бюджету України на користь платника податків бюджетного боргу невідшкодованого податку на додану вартість (бюджетного відшкодування) за липень 2012 року у сумі 1 264 508 грн.

27 вересня 2013 року постановою Херсонського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі, з мотивів протиправності спірних податкових повідомлень-рішень та бездіяльності відповідних органів щодо здійснення бюджетного відшкодування.

27 січня 2014 року позивачем подано до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме пункту 14 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, доводить помилковість висновків судів попередніх інстанцій та просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

30 січня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження та витребувано з Одеського окружного адміністративного суду справу № 821/577/13-а (суддя Бившева Л. І.).

10 січня 2018 року матеріали касаційної скарги №К/9901/2799/18 передано до Верховного Суду.

11 січня 2018 року ухвалою Верховного Суду матеріали касаційної скарги прийнято до провадження та повторно витребувано з Херсонського окружного адміністративного суду справу № 821/577/13-а.

25 січня 2018 року справа № 821/577/13-а надійшла до Верховного Суду.

Відзив позивача на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення вимог касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що позивач є підприємством суднобудування.

У жовтні 2012 року податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань правомірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за липень 2012 року, за результатами якої складено акт від 10 жовтня 2012 року № 2124/15-4/14308500 (далі - акт перевірки).

23 жовтня 2012 року на підставі акта перевірки та згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України винесено спірні податкові повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням-рішенням № за порушення пункту 200.1, пункту 200.2, пункту 200.3, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у липні 2012 року у розмірі 1 266 069 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 633 034 грн. Правова підстава застосування штрафних (фінансових) санкцій у податковому повідомленні-рішенні не визначена.

Податковим повідомленням-рішенням № за порушення пункту 200.1, пункту 200.2, пункту 200.3, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за червень 2012 року у розмірі 1 264 508 грн.

Судами попередніх інстанцій, серед іншого, встановлено, що сума, заявлена до відшкодування, а саме 1 351 096 грн., є частиною залишку від'ємного значення, фактично сплачена отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, що не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування (не погашена податковими зобов'язаннями попередніх податкових періодів). Вказана сума складається з відповідних показників за жовтень 2011 року у сумі 169 грн., за червень 2012 року у сумі 1 264 508 грн. та за липень 2012 року у розмірі 86 419 грн.

Актом перевірки підтверджено наявність від'ємного значення за жовтень 2011 року у сумі 169 грн., червень 2012 року - 1 264 508 грн. та липень 2012 року - 84 858 грн., а всього на загальну суму 1 349 535 грн. Розбіжність у 1 561 грн., встановлена податковим органом, пов'язана із неврахуванням позивачем даних уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за липень 2012 року у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем також подано до податкового органу довідку щодо залишку суми від'ємного значення за попередній період - червень 2012 року, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в сумі 1 264 508 грн., розрахунок суми бюджетного відшкодування за липень 2012 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, відповідно до якої сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню із зарахуванням на розрахунковий рахунок платника у банку, за липень 2012 року складає 1 351 096 грн.

Склад податкового правопорушення доводиться податковим органом на підставі того, що всупереч вимогам пункту 14 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України Товариство включило до відшкодування суми податкового зобов'язання за попередні періоди, а також не врахувало дані уточнюючого розрахунку за липень 2012 року.

Відповідно до положень пункту 14 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), при від'ємному значенні сум податку на додану вартість, обрахованого в порядку, передбаченому в пункті 200.1 статті 200 цього Кодексу, по підприємствах суднобудування і літакобудування відшкодування з бюджету здійснюється у податковому періоді, наступному за звітним періодом, у якому виникло від'ємне сальдо податку в порядку і строки, передбачені статтею 200 цього Кодексу.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що норми пункту 14 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України слід розуміти як такі, що дають можливість при виникненні від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду відразу відображати їх у складі сум податку на додану вартість, що підлягають бюджетному відшкодуванню, а не переносити до складу податкового кредиту наступного періоду, як встановлено у пункті 200.3 статті 200 Податкового кодексу України.

Вимоги пункту 200.3 статті 200 Податкового кодексу України щодо зарахування від'ємного значення розрахованої суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду не поширюються на підприємства літакобудування та суднобудування. Саме в цьому полягає преференція, встановлена пунктом 14 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України для підприємств літакобудування та суднобудування, тоді як залишаються незмінними всі інші правила щодо права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, встановлені статтею 200 Податкового кодексу України.

Положення пункту 14 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України спрямовані на покращення становища платника податків і їх застосування не повинно встановлювати додаткових податкових навантажень і обмежень для суб'єктів господарювання у порівнянні із загальним порядком здійснення відшкодування податку на додану вартість.

Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про наявність підстав для стягнення на користь позивача сум бюджетного відшкодування за липень 2012 року.

Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження податковим органом з оцінкою обставин справи судами попередніх інстанцій. Це питання знаходиться поза межами перегляду судом касаційної інстанції відповідно до положень статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року у справі № 821/577/13-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф.Ханова

Судді І.А.Гончарова

І.Я.Олендер