Справа № 398/1039/18 (2-а/398/69/18)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2018 року справа № 398/1039/18 (2-а/398/69/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В.,

суддів: Чабаненко С.В. Чумака С.Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти № 4 батальйону УПП НП у Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2018 року у справі №398/1039/18 (головуючий 1-ї інстанції Ніколаєв М.В.) за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону УПП НП у Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 04.04.2018 року звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до інспектора роти № 4 батальйону УПП НП у Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_1, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 24 березня 2018 року серія ВР №105153 про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2018 року позов задоволено.

Скасовано винесену інспектором роти № 4 батальйону УПП НП у Кіровоградській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 постанову від 24 березня 2018 року серії ВР № 105153 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_2, а провадження у відповідній справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при прийнятті постанови порушені норми матеріального та процесуального права, неповністю зясовано обставини, що мають значення для справи.

Сторони належним чином повідомлені про дату та місце розгляду справи, клопотання про розгляд справи за їх участі не подавали.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ВР № 105153 від 24.03.2018 року, ОСОБА_2, керуючи автомобілем ЗАЗ11030844, державний номер НОМЕР_1 24.03.2018 року о 09 год. 30 хв. автомобільній дорозі М-12 Стрий-Кропивницький-Знамянка, здійснив поворот праворуч не ввімкнувши відповідний покажчик повороту у відповідному напрямку та при перевірці документів не мав діючого полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, порушив вимоги п.2.1.(г) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП (а.с. 6).

Зазначеною постановою до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_2 оскаржив його до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектор поліції порушив порядок притягнення водія до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1 КУпАП, так як зупинив транспортний засіб без передбачених законом причин та за відсутності на момент зупинки доказів порушення водієм Правил дорожнього руху України, тобто вчинення будь-якого адміністративного правопорушення повязаного із керуванням транспортним засобом. Також водій не був учасником ДТП. Тому були відсутні підстави та умови для перевірки поліцейським наявності у ОСОБА_2 полісу (договору) цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, які передбачені пунктом 21.2 ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, проте вважає невірним мотивування такого висновку.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі по тексту - Правила), Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобовязаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, предявляти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Підпунктом «г» пункту 2.1 Правил дорожнього руху України передбачено обовязок водія мати при собі, зокрема поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п.п.«а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також предявити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

З аналізу зазначених норм можливо зробити висновку, що водій зобовязаний мати при собі та на вимогу відповідних посадових осіб предявляти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а у випадку звільнення від такого обовязкового страхування - відповідні підтверджуючі документи (посвідчення).

Посилання позивача, з якими погодився суд першої інстанції, що у відповідача не було законних підстав вимагати від позивача надання полісу обовязкового авто страхування, оскільки відповідачем не складався протокол про порушення правил дорожнього руху та не оформлювалися матеріали дорожньо-транспортної пригоди, колегія суддів вважає безпідставним та необґрунтованим з огляду на таке.

Правила дорожнього руху не містять застереження (або виключення) про те, що контроль за наявністю поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється Національною поліцією тільки при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Крім того, відповідно до пункту 21.2 статті 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, крім іншого, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Пунктом 21.3 статті 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобовязана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс предявляється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Як зазначалося вище, відповідно до п.п.«а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також предявити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, серед яких, зокрема, вказаний поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Крім того, в позовній заяві позивач зазначає, що відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки позивач не погодився з прийнятою відносно нього постановою у справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів не приймає до уваги таке посилання позивача та зазначає, що згідно абзацу 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Абзацем 5 статті 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, абзацем 5 статті 258 КУпАП передбачено виняток, коли протокол не складається навіть у випадку оспорення особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, а саме у випадку притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, а тому відповідачем правомірно не складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Стосовно самого факту правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище, згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_2, керуючи автомобілем ЗАЗ11030844, державний номер НОМЕР_1 24.03.2018 року о 09 год. 30 хв. автомобільній дорозі М-12 Стрий-Кропивницький-Знамянка, при перевірці документів не мав діючого полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, порушив вимоги п.2.1.(г) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП (а.с. 6).

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з веб-камери інспектора поліції вбачається, що позивач заперечував проти порушення, надавав інспектору поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але інспектор зазначив, що поліс є недіючим, оскільки в ньому є помилка. При цьому ані з відеозапису, ані з постанови інспектора не вбачається за яких підстав поліс визнаний відповідачем недіючим.

До матеріалів справи позивачем додано копію поліса №АК/9546548 від 05.09.2017 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль ЗАЗ11030844, державний номер НОМЕР_1 (а.с.7).

Відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів відсутності страхового полісу на автомобіль ЗАЗ11030844, державний номер НОМЕР_1, яким 24.03.2017 року керував ОСОБА_2, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Згідно витягу з Моторно (транспортне) страхового бюро України транспортний засіб ЗАЗ11030844, державний номер НОМЕР_1 на дату 24.03.2018 року наявний №АК/9546548 від 05.09.2017 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.50).

Наявність у позивача діючого полісу страхування автомобіля на момент складання постанови про адміністративне правопорушення виключає відповідальність, передбачену частиною першою статті 126 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції допущено часткову невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни судового рішення.

Статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено особливості розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини третьої статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 4 батальйону УПП НП у Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2018 року у справі №398/1039/18 залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2018 року у справі №398/1039/18 змінити в частині обґрунтування висновків суду.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: С.Ю. Чумак