Справа № 428/9193/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа №428/9193/16-а

адміністративне провадження №К/9901/23031/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Коваленко Н.В., Кравчука В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 05.12.2016р. (суддя - Черпак Ю.К.) у справі №428/9193/16-а за її позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просила:

- визнати протиправними дії УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо відмови в перерахунку пенсії у розмірі 90% місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області №18-259вих.16 від 04.04.2016р.;

- скасувати рішення УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області №3875/3989/2016 від 27.07.2016р. щодо відмови у перерахунку пенсії;

- зобов'язати УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити, починаючи з грудня 2015 року, перерахунок призначеної пенсії в розмірі 90% від розміру заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Луганської області від 04.04.2016р. №18-259вих.16, без обмеження її максимального розміру;

- зобов'язати відповідача виплатити недоплачену різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією за період з грудня 2015р.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.09.2016р., залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду 15.11.2016р., у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.12.2016р. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.09.2016р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду 15.11.2016р. на підставі пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017р.).

У лютому 2017р. позивач звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 05.12.2016р. в порядку Глави 3 Розділу ІV КАС України, в редакції чинній до 15.12.2017р., у зв'язку із неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

У заяві позивач просила скасувати рішення суду касаційної інстанції та ухвалити нове рішення яким позов задовольнити.

Як на приклад неоднакового застосування норм матеріального права позивач посилається на постанову Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016р. (К/800/21927/16), ухвали цього суду від 11.10.2017р. (К/800/11091/16), від 19.05.2016р. (К/800/41001/15, від 18.10.2016р. (К/800/19212/16), а також постанови Верховного Суду України від 10.12.2013р. (справа №21-348а13), від 17.12.2013р. (справа №21-445а13), від 06.10.2015р. (справа №21-2432а15).

У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпунктів 1, 7 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України, в редакції після 15.12.2017р., матеріали заяви передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду України від 09.03.2017р. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Так, в ході розгляду справи судами встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та з 13.05.2002 року отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми заробітної плати.

21.07.2016 р. позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії в зв'язку з підвищенням посадових окладів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012р. №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», до якої додала довідку про заробітну плату, видану прокуратурою Луганської області 04.04.2016 року №18-259вих16.

Рішенням відповідача від 27.07.2016 №3875/3989/2016 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії з посиланням на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, зокрема, призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», тобто пенсії з 1 січня 2016 не призначаються та не перераховуються. Крім того зазначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, яким на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії відповідного нормативно-правового акту не прийнято.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до частини 20 статті 86 Закону №1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, на час звернення позивача до органу пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури не визначено.

Крім того суди дійшли висновку, що право на пенсію позивач реалізувала у 2002 році та нарахування її пенсії здійснюється у розмірах, встановлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, в редакції чинній на час її призначення. Проте, право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом, або у зв'язку зі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати (що має місце в межах спірних правовідносин) та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

З огляду на заначене, суди дійшли висновку, що питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вищий адміністративний суд України відмовляючи у відкритті касаційного провадження на підставі п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України погодився з позицією судів попередніх інстанцій.

В обґрунтування заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 20.02.2017р. Верховним Судом України ОСОБА_1 посилається на те, що судом касаційної інстанції неоднаково застосовано у подібних правовідносинах статтю 50-1 Закону України від 05.11.1991р. №1789-XII "Про прокуратуру" (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії) що, на думку заявника, підтверджується постановою Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016р. (К/800/21927/16), ухвалами цього суду від 11.10.2017р. (К/800/11091/16), від 19.05.2016р. (К/800/41001/15, від 18.10.2016р. (К/800/19212/16). Крім того, заявниця вказує на невідповідність рішення суду касаційної інстанції викладеному у постановах Верховного Суду України від 10.12.2013р. (справа №21-348а13), від 17.12.2013р. (справа №21-445а13), від 06.10.2015р. (справа №21-2432а15 висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Перевіривши наведені у заяві доводи, суд дійшов висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ та Закону України "Про прокуратуру" №1697-VIIІ при вирішенні спорів, пов'язаних із перерахунком пенсій, призначених за Законом України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ.

У рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції, відмовляючи у відкритті касаційного провадження погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову та зазначив, що на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09.12.2015 р. № 1013 та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі частини 17 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність. Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Водночас, відповідно до частини 20 статті 86 Закону №1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, яким станом на час звернення позивача за перерахунком пенсії відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

В свою чергу, в рішеннях Вищого адміністративного суду України, наданих як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд прийшов до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури повинна застосовуватись норма, що визначає розмір у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» зміни щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсій прокурам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Крім того, зміст та обсяг набутих працівниками прокуратури соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права, суд виходить із такого.

Відповідно до частини 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) було передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, на час звернення позивача із заявою про перерахунок її пенсії правове регулювання відносин, що виникають у сфері пенсійного забезпечення прокурорів змінилося.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 р. №76-VІІІ, який набув чинності з 01.01.2015 р., до частини 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" внесено зміни. Після внесення змін, частина 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" викладена в наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. №213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ.

Крім того, 15.07.2015р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VII (далі - Закон №1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-ХІІ, крім, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015р.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII, відповідно до частини 20 якої (у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" підвищено розміри заробітку працюючих працівників прокуратури.

Проте, положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 не містить.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

При цьому, положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII, якими частину 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-XII та частину 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26.12.2011р. № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Проаналізувавши наведені норми законодавства в сукупності з обставинами даної справи й наявними у ній доказами, колегія суддів дійшла висновку про те, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення ОСОБА_1 за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Кабінетом Міністрів України будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області відмовляючи в перерахунку пенсії позивача, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За відсутності постанови Кабінету Міністрів України щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено частиною 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", а потім - частиною 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII), у пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку.

Доводи ОСОБА_1 про невідповідність оскаржуваного судового рішення висновку, викладеному в постановах Верховного Суду України від 10 і 17 грудня 2013 року №21-348а13 та №21-445а13, та від 06.10.2015р. №21-2432а15 щодо наявності підстав для здійснення перерахунку пенсії є безпідставними, оскільки на час виникнення спірних правовідносин у вказаних справах був чинним Закон України №1789-ХІІ, частини 13, 18 статті 50-1 якого визначали механізм проведення перерахунку пенсії. Проте, із набуттям чинності Закону №1697-VII (який не передбачає можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури) втратив чинність Закон №1789-ХІІ, а тому до спірних правовідносин у даній справі він застосуванню не підлягає.

Отже, рішення суду касаційної інстанції у справі, що розглядається, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому відповідно до частини першої статті 244 КАС України у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017р.), статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017р.), -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Н.В. Коваленко

В.М. Кравчук