Справа № 199/2902/18
Суддя: Руденко В. В.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/2902/18
(2-а/199/92/18)
РІШЕННЯ

Іменем України

25.05.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпра адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта патрульної поліції Дніпровського відділення поліції Камянського відділу Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2, Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії НК № 860664 про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі у 255 грн. за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що 23.04.2018 року о 19 год. 40 хв. він, керуючи автомобілем Мercedes-Benz Sprinter, державний номер НОМЕР_1 у м. Камянському Дніпропетровської області, здійснив зупинку цього транспортного засобу біля будинку 11 по бульвару Героїв. В цей момент до нього підїхав автомобіль патрульної поліції, з якого вийшов відповідач та заявив, що позивач здійснив зупинку ближче 10 м. від пішохідного переходу, чим порушив п.п.15.9 Правил дорожнього руху України і вчинив тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Незважаючи на заперечення позивача, відповідач склав спірну постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП (Порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки) та наклав на нього штраф у розмірі 255 грн.

Позивач зазначає, що постанова є незаконною, оскільки він ПДР не порушував, пішохідний перехід в зазначеному місці не обладнаний відповідно до цих Правил, натомість відповідач, у порушення вимог КУпАП та відомчої Інструкції, на це уваги не звернув, ніяких вимірів на місці зупинки не проводив, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеофіксацію правопорушення в оскаржуваній постанові не зазначив.

Зважаючи на викладене вище, позивач просить скасувати Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 860664 від 23.04.2018.

У судове засідання позивач не зявився, позов підтримав, просив його задовольнити та слухати справу у його відсутність, про що надав заяву.

Відповідач, представник відповідача в судове засідання не зявилися, про дату місце та час повідомлені належним чином, надали письмові пояснення.

Суд дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 23.04.2018 року о 19 год. 40 хв. відповідачем, поліцейським сектору реагування патрульної поліції Дніпровського відділення поліції Камянського відділу ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2, у відношенні позивача було винесено постанову серії НК №860664 по справі про адміністративне правопорушення, де відповідач зазначив, що 23.04.2018 року о 19 год. 40 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем Мercedes-Benz Sprinter, державний номер НОМЕР_1 у м. Камянському Дніпропетровської області, здійснив зупинку цього транспортного засобу біля будинку 11 по бульвару Героїв безпосередньо біля пішохідного переходу в зоні дії дорожнього знаку, яким цей перехід позначений, чим порушив п.п. «г» п.15.9 ПДР. Згідно даної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. на підставі ч.1 ст. 122 КУпАП, що підтверджується зазначеною вище постановою, наявною в матеріалах справи.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Правил дорожнього руху, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно п.п. «г» п.15.9 ПДР зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м. від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. За порушення цієї норми передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП, згідно до якої «Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів».

Відповідно до п.1.10 Правил, пішохідний перехід це ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1-5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч.

Дорожня розмітка 1.14.1, 1.14.3, 1.14.4, відповідно до п.1 Розділу 34 Правил ("зебра", у тому числі червоно-білого кольору) - позначає нерегульований пішохідний перехід; розміткою 1.14.3 позначається пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод; розміткою 1.14.4 позначається місце переходу сліпих пішоходів;

Дорожні знаки 5.35.1-5.35.2, відповідно до п.5 Розділу 33 Правил, позначають "Пішохідний перехід". Знак 5.35.1 встановлюється праворуч від дороги на ближній межі переходу, а знак 5.35.2 - ліворуч від дороги на дальній межі переходу.

Водночас, згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Ця норма кореспондується з вимогами ч.2 ст.19 Конституції України, згідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 3 ч.1 ст.288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів

Згідно ч.3 ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Згідно до п.2 розділу ІV «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р. та Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за №1408/27853, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 5 ст. 77 КАС України передбачено, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В даному випадку відповідачем, поліцейським сектору реагування патрульної поліції Дніпровського відділення поліції Камянського відділу ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2, в порушення вимог ст.283 КУпАП та п.2 розділу ІV «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р., в оскаржуваній постанові не наведено ніяких доказів, якими б підтверджувався факт скоєння позивачем правопорушення при зазначених обставинах, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, в оскаржуваній постанові відсутні, а вимоги ст.62 Конституції України, як норми прямої дії, відповідачем до уваги не взято. Крім того, відповідачем не спростовано доводи позивача про те, що у місці зупинки транспортного засобу під керуванням позивача при обставинах, зазначених в оскаржуваній постанові, взагалі існує пішохідний перехід, обладнаний відповідно до вимог ПДР, не зазначено, від якого конкретно обєкту позивач зупинив транспортний засіб ближче ніж на 10 м. та у який спосіб відповідачем було встановлено цю відстань, адже ніяких замірів на місці події він не проводив.

За таких умов, а також враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів правомірності свого рішення, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими. Відтак, дії відповідача в частині винесення ним постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК №860664 від 23.04.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП мають бути визнані протиправними, а ця постанова підлягає скасуванню на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП із одночасним закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Доходячи до такого висновку, суд також враховує розяснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у п.24 його Постанови №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно до якого зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція ( Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення ( п. 21 рішення ).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23 - рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

У рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

У даному випадку зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем дотримані не були. У справі відсутні не тільки докази його вини, але й взагалі будь-яких належних та допустимих доказів події адміністративного правопорушення відповідач суду не надав, з чого випливає висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд враховує й розяснення Пленуму Вищого Адміністративного Суду України, викладені у п.10.2 його Постанови №7 від 20 травня 2013 року, «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно до якого, в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

Судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають, оскільки сторонами не понесені.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 241-246, 250, 251, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Дніпровського відділення поліції Камянського відділу ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції Дніпровського відділення поліції Камянського відділу ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 860664 від 23.04.2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі у 255 грн. на ОСОБА_1 за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 з постановою серії НК №860664 від 23.04.2018 року закрити звязку із відсутністю події правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги.

Суддя