Справа № 583/1452/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

12 червня 2018 року

м. Київ

справа №583/1452/16-а

адміністративне провадження №К/9901/19923/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2017 року (головуючий суддя Сидоренко Р.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року (головуючий суддя Сіренко О.І., судді: Спаскін О.А., Любчич Л.В.) про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 січня 2017 року у справі №583/1452/16-а за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання неправомірними дій (бездіяльності) та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 січня 2017 року задоволено клопотання ОСОБА_1 , поданого в порядку статті 267 КАС України. Накладено на начальника головного Управління Пенсійного фонду України у Сумській області Зленко Тетяну Володимирівну як керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 червня 2016 року, та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2016 року по справі № 583/1452/16-а, штраф у розмірі десяти мінімальних заробітних плат 32000 гривень (тридцять дві тисячі) шляхом стягнення з начальника головного Управління Пенсійного фонду України у Сумській області Зленко Тетяни Володимирівни на користь ОСОБА_1 16000 гривень (шістнадцять тисяч) та стягнення з начальника головного Управління Пенсійного фонду України у Сумській області Зленко Тетяни Володимирівни на користь Державного бюджету України 16000 гривень (шістнадцять тисяч). Встановлено головному Управлінню Пенсійного фонду України у Сумській області новий строк подання звіту про належне виконання постанови Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 червня 2016 року, та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2016 року по справі № 583/1452/16-а протягом 15 днів, з дня набрання ухвалою законної сили.

20 березня 2017 року представник за довіреністю Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області Басараб В.В. звернулася до суду із заявою про роз`яснення вказаної ухвали суду. Просили надати роз`яснення щодо можливості сплати штрафу із коштів головного управління, передбачених на функціонування органу, оскільки начальник головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області Зленко Т.В. виступає як посадова особа органу і нерозривно пов`язана з функціями цього органу. Крім того, роз`яснити для виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2016 року по справі №583/1452/16-а, винесеної за результатами перегляду постанови Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.06.2016 року по справі 583/1452/16-а який слід застосовувати посадовий оклад, а саме згідно довідки від 09.02.2016 року №11/318 у розмірі 113грн. або інший.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, заяву про роз`яснення ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 січня 2017 року залишено без задоволення.

Судові рішення вмотивовані тим, що фактично заявник просить змінити резолютивну частину ухвали суду від 11 січня 2017 року та покласти обов`язок зі сплати штрафу, накладеного на начальника управління Зленко Т.В., на головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, що не відповідає суті роз`яснення судового рішення. При цьому механізм визначений статтею 170 Кодексу адміністративного судочинства, не може використовуватись, якщо хтось з осіб, які беруть участь у справі, не розуміє мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення Кодексом адміністративного судочинства передбачено право на оскарження судового рішення особами, які беруть участь у справі, шляхом подання апеляційної скарги.

В мотивувальній та в резолютивній частині ухвали від 11 січня 2017 року суд чітко визначив, як саме має бути виконане рішення, є зрозумілою, не містить у собі положень, які б суперечили або виключали одне одного та ускладнювали її виконання, у зв`язку з чим судове рішення роз`яснення не потребує, а з заяви про роз`яснення судового рішення вбачається, що відповідач фактично не погоджується з рішенням суду.

Проте, він скористався наданим їм правом передбаченим статтею 185 Кодексу адміністративного судочинства України та оскаржив ухвалу суду від 11 січня 2017 року в апеляційному порядку, за результатами якого цю ухвалу суду залишено без змін.

Щодо зазначеної у заяві незрозумілості відповідача який саме оклад необхідно застосовувати при виконанні судового рішення (у розмірі 113 грн. як зазначено у довідках Сумського обласного військового комісаріату від 09.02.2016 р. за №11/317 та 11/318, чи оклад визначений рішенням за постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2013 р. № 635/1113/13-а у сумі 1668 грн.,) суди зазначили, що дані обставини не є предметом розгляду ухвали, яку прохає роз`яснити відповідач.

Не погодившись з ухвалами судів попередніх інстанцій, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на нез`ясування судами обставин, що мають значення для справи, як наслідок порушення судами норм матеріального і процесуального права, а також надання неправильної правової оцінки обставинам справи та порушення принципу законності, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанції та задовольнити заяву про роз`яснення судового рішення.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що Управлінню не зрозуміло чи при поданні звіту до суду на виконання ухвали від 11 січня 2017 року необхідно здійснювати повторний перерахунок пенсії позивача та який посадовий оклад слід враховувати. Також незрозуміло чи має бути сплачений штраф, покладений на ОСОБА_2 з власних коштів чи за рахунок коштів Управління.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Ухвалою суду від 11 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року, постановленої за результатами звіту Управління, встановлено неналежне виконання відповідачем судових рішень у справі, у зв`язку з чим застосовано наслідки неналежного виконання, встановлені статтею 267 КАС України.

Суди встановили, що звертаючись до суду із заявою про роз`яснення ухвали суду від 11 січня 2017 року, відповідачем, фактично, ставиться питання про роз`яснення судових рішень, винесених по суті позовних вимог, що виходить за межі роз`яснення ухвали суду та зміни резолютивної частини ухвали в частині покладення штрафу на начальника Управління.

В обґрунтування вимог касаційної скарги, відповідач зазначає про ті ж самі обставини, які зазначені відповідачем в заяві про роз`яснення судового рішення та яким було надано правову оцінку судами попередніх інстанцій, але вважає, що судами надано їм неналежну правову оцінку, оскільки ці обставини ускладнюють виконання ухвали суду від 11 січня 2017 року всупереч висновкам судів про зворотнє.

Відповідно до частини першої ст.341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права

Частиною другою названої норми закріплено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази

При цьому колегія суддів враховує, що підставами для скасування судових рішень з направленням справи для продовження розгляду або на новий розгляд, в редакції Кодексу адміністративного судочинства України до 15 грудня 2017 року, були: порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, а також порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обставини, з якими скаржник пов`язує порушення судами норм матеріального і процесуального права, фактично, зводяться до переоцінки судом касаційної інстанції встановлених судами обставин та доказів, надання їм іншої правової оцінки, яка б задовольнила Управління, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Станом на час розгляду касаційної скарги, Кодекс адміністративного судочинства України діє в новій редакції, частина друга статті 353 якого передбачає, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або

2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи;

3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Частиною третьою названої норми закріплено обов`язкові підстави для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, незалежно від доводів касаційної скарги, а саме:

1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави його відводу обґрунтованими;

3) справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені в судовому рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу;

8) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Судове рішення не підлягає скасуванню з підстави, визначеної пунктом 7 цієї частини, якщо учасник справи, який подав касаційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Натомість, судом касаційної інстанції не встановлено підстав для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій. При цьому, слід погодитися з висновками судів попередніх інстанцій, що питання визначення складових, які мають бути враховані при перерахунку пенсії, визначені судовими рішеннями, винесеними по суті позовних вимог, і не можуть бути роз`яснені за наслідками розгляду заяви про роз`яснення ухвали суду про накладення штрафу на суб`єкта владних повноважень і встановлення нового строку для подання звіту про виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга, в межах її доводів, не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 345, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області залишити без задоволення.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 січня 2017 року у справі №583/1452/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду