Справа № 2а-1670/728/12
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2018 року

Київ

справа №2а-1670/728/12

адміністративне провадження №К/9901/17050/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2015 року

у справі №2а-1670/728/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремремпуть»

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Полтавської області (далі - ДПІ) у листопаді 2016 завернулась в Верховний Суд України із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 22.11.2015 в зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції, викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права та з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалою Верховного Суду України від 27.12.2016 відкрито провадження у справі.

23.02.2018 справа надійшла до Касаційного адміністративного суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Згідно з приписами частини 1 статті 242 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) за наслідками розгляду справи більшістю голосів від складу суду приймається одна з таких постанов:

про повне або часткове задоволення заяви;

про відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до частини 1 статті 244 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) суд відмовляє у задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду вважає, що обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися в зв'язку з таким.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.11.2015 відмовлено у задоволенні касаційної скарги ДПІ, постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18 червня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2012 року залишено без змін.

Предметом спору у даній справі була законність прийняття ДПІ податкових повідомлень-рішень від 10 травня 2011 року №/1588 та №/1587, якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість та застосовано штрафні санкції.

Застосувавши при вирішенні спору статті 14, 54, 75, 79 Податкового Кодексу України (в редакції, що діяв на час виникнення спірних правовідносин) Вищий адміністративний суд України зазначив, що податковим органом були проведені камеральна та документальна позапланова невиїзна перевірки ТОВ «Кремремпуть» без дослідження будь-яких первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували (спростовували) право позивача на податковий кредит у задекларованих ним сумах. В той же час, під час розгляду справи позивач надав належні та достатні докази того, що ним обґрунтовано віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість сплачені ним за результатами здійснення операцій з купівлі-продажу товару у ПП «Фірма «Велеса».

В підтвердження невідповідності ухали Вищого адміністративного суду України від 25.11.2016 викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, ДПІ послалось на постанову Верховного Суду України від 04 жовтня 2016 року у справі №21-2187а16.

В зазначеній постанові Верховний Суд України зробив висновок щодо застосування норм статей 14, 138, 139, 198 та Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

В якості прикладу неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права ДПІ також посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 08.09.2016 у справі К/800/46436/15.

З ухвали Вищого адміністративного суду України у справі від 08.09.2016 у справі К/800/46436/15 вбачається, що суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій, які оцінивши у сукупності документально підтверджені доводи податкового органу щодо відсутності ознак реального виконання укладених позивачем господарських договорів, дійшли висновку про невідповідність сформованого платником податкового кредиту за операціями з його контрагентом.

Наведене не дає підстав вважати, що при прийнятті ухвали Вищого адміністративного суду України від 22.11.2015 та при прийнятті наданих для порівняння судових рішень цього ж суду та Верховного суду України суд касаційної інстанції відступив від викладеного в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права або неоднаково застосував одні і ті самі норми матеріального права, а саме положення Податкового Кодексу України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, оскільки ці рішення приймались внаслідок різної оцінки і аналізу різних за змістом доказів та встановлення під час розгляду справ різних обставин справи.

Керуючись статтями 242, 244 та пунктом 1 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у задоволенні заяви Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2015 року у справі №2а-1670/728/12.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер