Справа № 810/1897/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2018 року № 810/1897/18

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лисенко В.І.,

за участі секретаря судового засідання - Приходько Н.І.,

представників позивача - Гордієнка, Т.В., Ярової Я.І.,

представника відповідача - Джуса В.В., Ткачук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом Головного управління ДСНС України у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин № 201» про застосування заходів реагування,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДСНС України у Київській області з позовом, у якому просить застосувати заходи реагування, шляхом повної зупинки експлуатації (роботи) адміністративної будівлі, приміщень та торгівельних павільйонів, розташованих на території ТОВ «Магазин №201» за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Горького, 1.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем здійснюється експлуатація вказаного об'єкту з порушенням вимог законодавства у сферах цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки.

Ухвалою суду від 19.04.2018 відкрито спрощене провадження в даній адміністративній справі та призначено її до судового розгляду на 10.05.2018, яке відкладено на 04.06.2018 за клопотанням відповідача.

У судовому засіданні 04.06.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Також, пояснив, що на даний час відповідачем експлуатується вказаний об'єкт з порушенням вимог закону, оскільки оренда приміщень торгівельних павільйонів здійснюється суб'єктами господарювання без передачі належним чином Декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань пожежної безпеки.

Представник відповідача позовних вимог не визнав з підстав, вкладених у відзиві. Наполягав на тому, що підстави для застосування заходів реагування до підприємства відсутні, оскільки відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки несуть орендарі відповідних торгових місць. При цьому, підприємством будуть надані орендарям всі необхідні документи для оформлення ними Декларацій відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань пожежної безпеки.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до статей 47, 65, 66, 67 Кодексу цивільного захисту України, статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та наказу Головного управління ДСНС України у Київській області від 07.03.2018 № 188 посадовими особами Ірпінського відділу ГУ ДСНС України у Київській області здійснено позапланову перевірку щодо додержання ТОВ Магазин 201» за адресою Київська обл., м. Буча, вул. Горького, 1, норм у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

За результатами позапланової перевірки ТОВ Магазин 201» складено Акт від 28.03.2018 № 21 (а.с. 16 - 21), в якому відображено перелік виявлених порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки (а.с. 16 - 26).

З метою застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як встановлено судом, посадовими особами Ірпінського міського відділу ГУ ДСНС України у Київській області проведено позапланову перевірку щодо додержання ТОВ Магазин 201» вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, за наслідками якої складено Акт від 30.05.2018 № 97 (а.с. 168 - 173).

Згідно із висновками Акту від 30.05.2018 № 97 в ході даної перевірки виявлено, що оренда приміщень торгівельних павільйонів здійснюється суб'єктами господарювання без передачі належним чином Декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань пожежної безпеки, чим порушено вимоги частини другої статті 57 Кодексу цивільного захисту, пункту 1 Постанови КМ України від 05.06.2013 № 440, пункту п'ятого Розділу ІІІ Наказу МВС від 06.06.2017 № 470, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.06.2017 за № 795/30663 «Про затвердження правил пожежної безпеки на ринках».

Будь-яких інших порушень відповідачем вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки виявлено не було.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

За змістом статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до абзацу другого статті 1 Закону України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною першою статті 4 Закону № 877-V передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Положеннями статті 64 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ) встановлено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, що затверджене Указом Президента України від 16.01.2013 №20/2013 (далі - Положення №20/2013) Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України.

ДСНС України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності (абз.2 п.1 Положення №20/2013).

У пункті 3 зазначеного Положення визначено, що основними завданнями ДСНС України, зокрема, є здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб.

Згідно з частиною другою статті 51 КЦЗ забезпечення техногенної безпеки суб'єкта господарювання покладається на його керівника.

Забезпечення пожежної безпеки суб'єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб'єктів господарювання (ч. 3 ст. 55 КЦЗ).

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (ст. 66 КЦЗ).

У силу пункту 12 частини першої статті 67 КЦЗ до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Відповідно до частини другої статті 68 КЦЗ у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Положеннями частини першої статті 70 КЦЗ встановлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (ч. 2. ст. 70 КЦЗ).

Отже, застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров'ю людей. Застосування таких заходів обумовлюється виключно наявністю підстав, передбачених статтею 70 Кодексу цивільного захисту України, зокрема, фактом недотримання вимог пожежної безпеки, та не залежить від виконання (не виконання) вимог припису органу контролю щодо усунення виявлених порушень.

Як зазначено вище, в ході позапланової перевірки, результати якої оформлено Актом від 30.05.2018 № 97, встановлено, що оренда приміщень торгівельних павільйонів відповідача здійснюється суб'єктами господарювання без передачі належним чином Декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань пожежної безпеки.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 26 частини першої статті 2 КЦЗ небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров'ю людини.

Отже, законодавець пов'язує настання реальної загрози життю та здоров'ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Аналізуючи порушення, виявлене під час проведення перевірки відповідача і яке станом на час розгляду даної справи в суді не усунуто, суд робить висновок, що воно не може призвести до займання і розповсюдження вогню та не пов'язане з ризиком настання реальної загрози життю та здоров'ю людей від пожежі.

При цьому, законодавство не містить визначення поняття «порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров'ю людей», а відтак, воно є оціночним.

Разом з цим, за переконанням суду, зазначене вище порушення не створює реальну загрозу життю та/або здоров'ю людей, гарантованого рівня безпеки, оскільки не впливає на забезпечення безпеки роботи об'єкта та обслуговуючого персоналу у відповідності з вимогами протипожежних норм, техногенної безпеки та цивільного захисту; на своєчасність виявлення надзвичайної ситуації, пожежі чи аварії; самій ліквідації пожежі, аварії, надзвичайної ситуації та ліквідації її наслідків; евакуації людей та їх захисту від наслідків пожежі, аварії, надзвичайної ситуації індивідуальними засобами захисту органів дихання і шкіри, тощо.

Також, суд зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 57 КЦЗ початок роботи новоутворених підприємств, початок використання суб'єктом господарювання об'єктів нерухомості (будівель, споруд, приміщень або їх частин) здійснюється суб'єктом господарювання на підставі поданої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки (далі - декларація), а для суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику - також за наявності позитивного висновку за результатами оцінки (експертизи) протипожежного стану підприємства, об'єкта чи приміщення (далі - оцінка протипожежного стану).

Оцінка протипожежного стану проводиться суб'єктом господарювання, який одержав відповідну ліцензію.

Висновок за результатами оцінки протипожежного стану оформляється та надається суб'єктом господарювання, який проводив оцінку протипожежного стану.

Позитивний висновок за результатами оцінки протипожежного стану надається до початку роботи новоутворених підприємств, до початку використання суб'єктом господарювання об'єктів нерухомості, за відсутності фактів порушення правил пожежної безпеки та діє до реєстрації декларації.

Пунктом п'ятим Розділу ІІІ Наказу МВС від 06.06.2017 № 470, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.06.2017 за № 795/30663 «Про затвердження правил пожежної безпеки на ринках» визначено, що Початок роботи новоутворених ринків здійснюється суб'єктом господарювання на підставі поданої декларації відповідно до Порядку подання і реєстрації декларації відповідності матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2013 року № 440.

Постановою КМ України від 05.06.2013 № 440 затверджено Порядок подання і реєстрації декларації відповідності матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки.

Згідно із пунктом 1 даного Порядку він визначає процедуру подання і реєстрації декларації відповідності матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки (далі - декларація), що дає право на початок роботи новоутворених підприємств, початок використання суб'єктом господарювання об'єктів нерухомості (будівель, споруд, приміщень або їх частин) (далі - об'єкти нерухомості).

Цим же пунктом Порядку визначено, що декларація не подається:

- у разі використання торговельних місць, кіосків та контейнерів, якщо їх розміщено на ринку відповідно до схеми, погодженої з органом державного пожежного нагляду;

- орендарем об'єкта нерухомості (особою, яка використовує об'єкт нерухомості за цивільно-правовим договором, що не передбачає перехід права власності на такий об'єкт) за умови, що декларацію на об'єкт нерухомості зареєстровано його власником;

- у разі використання об'єктів, що в установленому законодавством порядку приймаються в експлуатацію після завершення будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.

Отже, у випадку коли така декларація не була подана власником об'єкту, обов'язок її подання законом покладено саме на орендаря об'єкта нерухомості.

Як встановлено судом з наявної в матеріалах справи копії Договору оренди місця на ринку ТОВ «Магазин 201» пунктом 6.1 даного Договору визначено, що саме орендар несе відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки, електробезпеки, охорони праці в орендованому Торгівельному місці (а.с. 167).

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача стосовно того, що лише на ТОВ «Магазин 201» покладається обов'язок реєстрації Декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань пожежної безпеки.

Оскільки позивачем достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду надано не було, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення роботи, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, третьою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позов Головного управління ДСНС України у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин № 201» про застосування заходів реагування, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.

Дата складення повного тексту рішення - 08 червня 2018 р.