Справа № 824/235/18-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 р. м. Чернівці справа № 824/235/18-а

Cуддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням позовної заяви в новій редакції просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області, яке викладене в листі №94/В-11 від 12.02.2018 р., про відмову в проведенні перерахунку раніше призначеної йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 02.06.2017 р. з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зазначених у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.01.2018 р. №5, а саме: щомісячна додаткова грошова винагорода, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та здійснити перерахунок та виплату пенсії за минулий час, починаючи з 02.06.2017 р.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про здійснення перерахунку йому пенсії з включенням додаткових видів грошового забезпечення на підставі додаткової довідки обласного військового комісаріату Чернівецької області №5 від 22.01.2018 р. Однак, листом №94/В-11 від 12.02.2018 р. Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відмовило позивачу у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що врахування у розмір грошового забезпечення додаткових видів грошового забезпечення суперечить вимогам чинного законодавства.

Вважає таке рішення протиправним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства та грубо порушує його конституційне право на соціальне забезпечення.

В ході судового розгляду справи позивач підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач) подало до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого просило у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити, оскільки види виплат, вказані у довідці №5 від 22.01.2018 р., поданій позивачем, не належать до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, не передбачені постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 р. №1294.

Отже, вказує відповідач, виплати, що не належать до надбавок, доплат, підвищень, премій, а також виплати, що не мають постійного характеру (одноразові) не можуть бути враховані при обчисленні пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, відповідач зазначив, що уповноважений орган ІНФОРМАЦІЯ_2 визначив розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії позивачу та у відповідності до вимог чинного законодавства подав до органу Пенсійного фонду, що її призначає, тому провести перерахунок пенсії на підставі поданої позивачем довідки немає підстав.

В ході судового розгляду справи представник відповідача заперечував проти позову, з підстав наведених у відзивів на позовну заяву, просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 21.03.2018 р. відкрито провадження у адміністративній справі №824/235/18-а та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Під час судового розгляду справи судом неодноразово оголошувалася по справі перерва у зв`язку з необхідністю отримання від сторін додаткових доказів.

21.05.2018 р. в судовому засіданні сторонами подано до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

З урахуванням указаних положень КАС України, зважаючи на заявлені учасниками справи клопотання, суд вважає за можливе розглянути справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній матеріалів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, як одержувач пенсії.

З матеріалів справи видно, що згідно протоколу від 06.07.2017 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області позивачу призначено пенсію за вислугу років з 02.06.2017 р. відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У відзиві на позов, відповідач вказує, що для обчислення позивачу пенсії враховано такі види грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років 30 %. Крім того, враховано щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія в середньомісячному розмірі за останні 24 повних місяці служби (надбавки, доплати, підвищення, що позивач отримував на час звільнення).

Судом встановлено, що грошове забезпечення для обчислення пенсії розраховано на підставі направлених Чернівецьким обласним військовим комісаріатом матеріалів для нарахування пенсії, а саме: грошового атестату серії ЗУ № 346604 та довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 30.06.2017 р. №419.

Дослідження довідки від 30.06.2017 р. №419 встановлено, що сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, які враховуються під час обчислення пенсії позивачу за період з червня 2015 р. по травень 2017 р. становить 112216,53 грн. Середній розмір - 4675,69 грн.

Відповідно до вищевказаної довідки основними видами грошового забезпечення є: посадовий оклад - 1120,00 грн; оклад за військове звання - 130,00 грн; надбавка за вислугу років 40 % - 500,00 грн.

Щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія:

- надбавка за виконання особливо важливих завдань 50 % - 875,00 грн щомісячно, всього на суму 21000,00 грн;

- надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці 10% - 112,00 грн за період з червня 2015 р. по березень 2017 р. щомісячно, за квітень 2017 р. 48,53 грн., за травень 2017 р. 0,00 грн., всього на суму 2512,53 грн;

- премія 90% - 1008,00 грн за період з червня 2015 р. по листопад 2015 р. щомісячно; премія 450% - 5040,00 грн в грудні 2015 р.; премія 420% - 4704,00 грн за період з січня 2016 р. по березень 2016 р. щомісячно; премія 378 % - 4233,60 грн за квітень 2016 р.; премія 420% - 4704,00 грн за травень-червень 2016 р. щомісячно; премія 378 % - 4233,60 грн за липень 2016 р.; премія 336 % - 3763,20 грн за серпень 2016 р.; премія 420% - 4704,00 грн за період з вересня 2016 р. по грудень 2016 р. щомісячно; премія 378 % - 4233,60 грн за січень 2017 р.; премія 420% - 4704,00 грн за період з лютого 2017 р. по травень 2017 р. щомісячно, всього на суму 88704,00 грн.

29.01.2018 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про перерахунок йому пенсії з червня 2017 р. із врахуванням одержаних ним додаткових видів грошового забезпечення з яких утримувався та був сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та які дають право на збільшення розміру його пенсії, однак які не були включені для обчисленні пенсії на момент його звільнення, а саме: грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань на підставі додаткової довідки Чернівецького обласного військового комісаріату від 22.01.2018 р. № 5.

Згідно інформації, указаній в довідці №5, позивачу нараховано та виплачено такі додаткові види грошового утримання, які не відображені у довідці №419 від 30.06.2017 р. та на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування:

- щомісячна додаткова грошова винагорода за червень-листопад 2015 р. 2247,00 грн щомісячно, грудень 2015 р. 4666,20 грн, січень-березень 2016 р. 4464,60 грн щомісячно, за квітень 2016 р. 4182,36 грн, за травень-червень 2016 р. 4464,60 грн щомісячно, за липень 2016 р. 4182,36 грн, за серпень 2016 р. 3900,12 грн, за вересень-грудень 2016 р. 4464,60 грн щомісячно, за січень 2017 р. 4182,36 грн, за лютий-березень 2017 р. 4464,60 грн щомісячно, за квітень 2017 р. 1934,64 грн, всього на суму 85640,64 грн;

- грошова допомога на оздоровлення за листопад 2015 р. - 3745,00 грн, за липень 2016 р. - 7441,00 грн, за лютий 2017 р. 7441,00 грн, всього на суму 18627,00 грн;

- матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за листопад 2015 р. - 3745,00 грн, за жовтень 2016 р. - 7441,00 грн, за квітень 2017 р. - 7441,00 грн, всього на суму 18627,00 грн.

За результатами розгляду заяви, 12.02.2018 р. відповідач листом за № 94/В-11 відмовив у проведенні перерахунку на підставі довідки Чернівецького обласного військового комісаріату від 22.01.2018 р. № 5, оскільки це суперечить вимогам чинного законодавства. Зокрема, вказував, що види виплат, вказані у долученій до звернення довідці, не передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 р., а такому не можуть бути використані при перерахунку пенсії, так як не є складовими грошового забезпечення, яке враховується при обчисленні пенсії за нормами Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вважаючи рішення відповідача про відмову у здійсненні перерахунку пенсії протиправними, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю, з наступних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII від 09.04.1992 р. (далі - Закон №2262-XII, у редакції чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно ст. 43 Закону №2262-XII пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV, у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» № 393 від 17.07.1992 р. (далі - Порядок №393, у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей встановлені Законом України Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-ХІІ від 20.12.1991 р. (далі - Закон №2011-ХІІ, у редакції чинній на час виникнення спірних відносин ).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ).

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 10-1 Закону №2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 р. №1294 (далі - Постанова №1294, в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, одноразова премія та щомісячна додаткова грошова винагорода є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців та повинні були враховані при визначенні розміру грошового забезпечення для призначення пенсії позивачу, за умови сплати з них єдиного внеску.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 р. по справах №335/2071/15-а та № 346/2949/17, від 22.03.2018 р. у справі № 604/319/17.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області в проведенні перерахунку позивачу раніше призначеної йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з часу призначення є протиправною.

Суд також зазначає, що за змістом п. 17 ст. 11 Закону № 1058-IV військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Частиною 2 ст. 20 Закону №1058-IV встановлено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених, зокрема, у пункті 17 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Отже, військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, тому мають сплачувати страхові внески та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України.

Як зазначалося вище, згідно зі ст. 41 Закону № 1058-IV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, аналізуючи наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, зокрема допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, щомісячна додаткова грошова винагорода включаються до складу грошового забезпечення військовослужбовців та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічну правову позицію Верховний Суд України висловив, зокрема, у постановах від 14.05.2013 р. у справі № 21-125а13, від 28.05.2013 р. у справі №21-97а13 та від 16.09.2014 р. у справі № 21-314а14, а також постанові Верховного суду від 25.04.2018 р. у справі № 346/6052/16-а.

З матеріалів справи видно, що на нараховані та виплачені види додаткового грошового забезпечення, а саме: допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, щомісячна додаткова грошова винагорода, які не були відображені у довідці № 419 від 30.06.2017 р., нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується довідкою Чернівецького обласного військового комісаріату від 22.01.2018 р. № 5.

Підсумовуючи вищезазначене, суд зазначає, що врахування видів грошового забезпечення залежить від того чи сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Якщо такі внески сплачувалися, то пенсіонер має право на включення у розрахунок пенсії грошового забезпечення, з якого такі внески утримані.

Судом встановлено, що допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, щомісячна додаткова грошова винагорода нараховувались та виплачувались позивачу, а із зазначених сум нараховано (сплачено) страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а отже зазначені суми мають бути враховані при визначенні розміру пенсії позивача.

Доказів, на спростування вищезазначеного відповідачем до суду не надано.

Отже, оскільки допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та щомісячна додаткова грошова винагорода є додатковими видами грошового забезпечення та з них нараховано (сплачено) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, то вони відповідно входять до складу грошового забезпечення позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при перерахунку пенсії позивача мають бути враховані вказані види грошового забезпечення.

Стосовно перерахунку пенсії позивачу за минулий час, суд зазначає наступне.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (п.п. 1, 3 ст. 116 Конституції України ). Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.

Практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) дає ґрунтовні підстави для ствердження, що під час вирішення питань щодо порушення державами учасницями Ради Європи положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, велика увага акцентується на дотриманні державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захисту прав людини через призму цього принципу.

У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поняття «майно» охоплює, як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які, заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності».

При цьому, ЄСПЛ робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин, як на свою власність.

Таким чином, стаття 1 вказаного Першого протоколу повинна бути застосована судом для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Правомірні очікування виникають в особи, якщо вона дотримала всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому мала всі підстави вважати таке рішення дійсним і розраховувати на певний стан речей.

Згідно практики ЄСПЛ, наявність «правомірних (законних) очікувань» є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу, умовою наявності «правомірних очікувань» у розумінні практики ЄСПЛ, є достатні законні підстави.

Таким чином, «правомірні (законні) очікування» - це очікування можливості здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі, якщо особу не виключено з кола осіб, які є носіями відповідного права.

Окрім того, практикою ЄСПЛ сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності, як засадничої складової принципу верховенства права.

Статтею 49 Закону №2262-XII встановлено, що пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України.

Заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті (ст. 48 Закону №2262-XII).

Згідно п. б) ч. 1 ст. 50 Закону №2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, пенсії відповідно до цього Закону призначаються з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Частинами 1 та 2 ст. 63 Закону №2262-XII перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Строки проведення перерахунку призначених пенсій визначено ст. 51 Закону №2262-XII, згідно якої при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у разі призначення пенсії на підставі документів, в які не включено всі види грошового забезпечення з вини органу, який видає їх, перерахунок пенсії, провадиться з дати виникнення права на її призначення без обмеження строком.

Із матеріалів справи видно, що для обчислення позивачу пенсії враховано такі види його грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 40 %. Крім того, враховано середньомісячну суму додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати та премії) за останні календарні місяці служби перед звільненням, в т.ч.: премія; надбавка за виконання особливо важливих завдань; надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Судом встановлено, що грошове забезпечення для обчислення позивачу пенсії розраховано на підставі направлених Чернівецьким обласним військовим комісаріатом матеріалів для нарахування пенсії, а саме: грошового атестату серії ЗУ №346604 та довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 30.06.2017 р. №419.

У той же час, в ході судового розгляду встановлено, що допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та щомісячна додаткова грошова винагорода, які є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII та відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців не були враховані при визначенні розміру грошового забезпечення для призначення пенсії позивачу. При цьому, указані додаткові види грошового забезпечення не враховані з вини державного органу, на який покладено обов`язок видавати документи для призначення пенсії (Чернівецьким обласним військовим комісаріатом матеріалів), тому право позивача на перерахунок розміру пенсії з дати її призначення (02.06.2017 р.) є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком.

Частиною 2 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; 11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; 12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; 13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч. 3-4 ст. 245 КАС України).

Із змісту вказаних норм видно, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст. 245 КАС України.

Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені норми, з метою захисту порушеного права позивача, виходячи з принципу правової визначеності у спірних правовідносинах, керуючись положеннями ст. 245 КАС України, суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зазначених у довідці Чернівецького обласного військового комісаріату від 22.01.2018 р. №5, а саме: щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, починаючи з часу призначення 02.06.2017 р. із врахуванням проведених виплат.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність прийняття оскаржуваного рішення, а тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки, судове рішення ухвалено на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору, та за відсутності доказів понесення ним судових витрат, судом з урахуванням вимог ст. 139 КАС України не проводиться розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 194, 243, 245, 246 та 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку раніше призначеної йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яке викладене в листі №94/В-11 від 12.02.2018 р.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 02.06.2017 р. з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зазначених у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.01.2018 р. №5, а саме: щомісячна додаткова грошова винагорода, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та здійснити перерахунок та виплату пенсії за минулий час, починаючи з 02.06.2017 р.

Згідно ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності до ст. ст. 293 та 295 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.К. Левицький