Справа № 148/2969/13-а
Суддя: Саламаха О. В.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/2969/13-а
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: судді Саламахи О.В.,

за участю: секретаря Носулько К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.05.2013 Тульчинським районним судом Вінницької області винесена постанова у справі за її позовом до управління ПФУ України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії. На підставі постанови суду видано виконавчий лист, однак строк його пред'явлення закінчився 03.12.2017 і на даний час його не можуть прийняти до виконання. Стягувач вважає, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання нею пропущено з поважних причин, оскільки постанова суду була прийнята до виконання органом ПФУ і частково виконувалась і певна сума грошей була виплачена заявнику. На той час отримання виконавчого листа заявником було необов'язковим у зв'язку з добровільним виконанням відповідачем постанови суду.

Просить поновити строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання, виданого Тульчинським районним судом Вінницької області 26.04.2018 на виконання постанови суду від 08.05.2013 по справі № 148/2969/13-а.

У судове засідання стягувач не з'явилася.

Представник управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання без участі представника.

Згідно вимог ч. 3 ст. 376 КАС України, неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Ознайомившись з заявою, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.05.2013 у справі № 148/2969/13-а (а.с. 12-14) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії управління ПФУ у Тульчинському районі Вінницької області щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, відповідно до ст. 51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 та підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, відповідно до ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991, протиправними та зобов'язано управління ПФУ у Тульчинському районі Вінницької області перерахувати та виплатити їй вказані види пенсії починаючи з 23.12.2010 по 23.07.2011 та подальшу виплату зазначених пенсій проводити на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» з врахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», прийнятої 06.07.2011, якою встановлено розміри виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Постанови Кабінету Міністрів України № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.05.2013 - залишено без змін (а.с. 22).

На підставі поданої 26.03.2018 заяви ОСОБА_1 (а.с. 29), їй 26.04.2018 видано виконавчий лист (а.с. 38).

Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, 15.12.2017 набрав чинності, яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України) викладено у новій редакції.

Відповідно до підпункту 18.2 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в новій редакції передбачено, що оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюються в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 КАС України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (із змінами) (далі - Закон № 1404-VIII), стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 1404-VIII, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов'язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Частинами 1-2 ст. 12 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в ч. 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Як вбачається з копії виконавчого листа (а.с. 28), постанова суду набрала чинності 03.12.2014, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання до 03.12.2017.

В своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання нею пропущено, оскільки постанова була прийнята до виконання органом ПФУ і частково виконувалась і певна сума грошей була виплачена, на той час отримання виконавчого листа було необов'язковим, у зв'язку з добровільним виконанням відповідачем постанови суду.

Разом з тим, суд не вважає вказані причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання поважними. Так, на момент розгляду її справи, а саме 2013 рік, діяла попередня редакція КАС України (до 15.12.2017), згідно норм ст. 258 якої, було передбачено, що за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. А тому, відповідно, ОСОБА_1 не була позбавлена права на протязі трьох років, починаючи з дня набрання постанови суду законної сили, звернутися до суду з відповідною заявою. Як вбачається з матеріалів справи, з даною заявою вона звернулася до суду лише 26.03.2018, тобто після закінчення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання. Таким чином, на протязі трьох років нічого не заважало останній реалізувати її захищене судом право на отримання виконавчого листа, незважаючи на те, що постанова суду виконувалась.

Належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання стягувачем суду не надано, також вони відсутні в матеріалах справи.

З огляду на вищенаведене, суд не знаходить підстав для задоволення зазначеної заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 12 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 376 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа у адміністративній справі № 148/2969/13-а до виконання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області О.В. Саламаха