Справа № 488/162/18
Суддя: Чернявська Я. А.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/162/18
Провадження № 2-а/488/101/18 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

05.03.2018 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання Кулаві А.І.,

за участю позивача ОСОБА_2,

за участю представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

19.01.2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва із адміністративним позовом про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову позивач вказав, що постановою серії ЕАА № 261358, винесеною 11.01.2018 року інспектором Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_4 разом з напарником було виявлено порушення ПДР на підставі якого, він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП, згідно з якою на нього був накладений штраф у розмірі 1700 грн.

Вказана постанова була мотивована тим, що позивач порушив п.п. 33, 34 ПДР України, тобто керуючи автомобілем НОМЕР_1 по проспекту Богоявленському, 234-В, здійснив зупинку та подальшу стоянку на місці для інвалідів позначеного дорожньою розміткою 1.30 та дорожнім знаком 5.38 з табличкою 7.17.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач просив її скасувати, через те, що він не порушував ПДР, а дії Інспектора щодо притягнення його до адміністративної відповідальності просив визнати протиправними.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав, просив про його задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав до суду відзив на позов, який долучено до матеріалів справи. Також до матеріалів справи долучено диск з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора Інспектора.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши зібрані письмові докази по справі, дослідивши відеодоказ, прийшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Сттаття 14 Закону України "Про дорожній рух" визначає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими.

Судовим розглядом встановлено, що постановою серії ЕАА № 261358 від 11.01.2018 року позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП за те, що він, керуючи транспортним засобом «Фіат Дукато» ВЕ 4793 АА по проспекту Богоявленському, 234-В, здійснив зупинку та подальшу стоянку на місці для інвалідів позначеного дорожньою розміткою 1.30 та дорожнім знаком 5.38 з табличкою 7.17, чим порушив п. п. 33,34 ПДР України.

Відповідно до п. 33 ПДР України, дорожній знак 5.38 з табличкою 7.17 - позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак Інвалід.

Відповідно до п. 34 ПДР України, дорожня розмітка 1.30 - позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід".

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП, зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач зазначає, що не порушував правила дорожнього руху (зупинка/стоянка на місці для інвалідів).

Таке твердження позивача не відповідає дійсності з огляду на наступне.

Факт скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП (зупинка/стоянка на місці для інвалідів) є наявним та підтверджується наданим стороною відповідача доказом у вигляді відеозапису з нагрудного відеореєстратора. На відеозаписі «» зафіксовано спосіб постановки транспортного засобу під керуванням позивача, а також процедуру розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови. На зазначеному відеозапису, під час усунення правопорушення, на протязі усього спілкування з патрульними позивач визнає факт вчинення ним зупинки/стоянки на місці, що призначене для інвалідів, висловлюючи прохання не притягати його до адміністративної відповідальності, через не навмистність таких дій.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Статтею 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Аналогічні за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказ Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N 1408/27853.

При цьому у відповідності до п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Наведене відповідає положенням ст. 276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Таким чином під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Судовим розглядом встановлено, що посадова особа відповідача дотрималася порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченого діючим КУпАП.

Оспорюючи факт вчинення адміністративного правопорушення, позивач не надав суду жодного належного і допустимого доказу, який би доводив його позовні вимоги, а наведені ним доводи не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, слід відмовити, оскільки його позов є необґрунтованим та недоведеним у судовому засіданні, а оскаржувана ним постанова є такою, що відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 5-11, 77, 286, 292 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Чернявська Я.А.