Справа № 826/7967/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7967/17 Суддя (судді) першої інстанції: Клименчук Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Бірюкова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного нотаріуса Баришівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 до Нотаріальної палати України, Комісії з питань професійної етики нотаріусів Нотаріальної палати України про визнання протиправним та скасування рішення, за апеляційною скаргою Нотаріальної палати України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 березня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Приватний нотаріус Баришівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Нотаріальної палати, Комісії з питань професійної етики нотаріусів Нотаріальної палати, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення від 22 травня 2017 року.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що рішення відповідача є незаконним, необґрунтованим, безпідставним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, грубо порушує його інтереси.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 березня 2018 року позов задоволено.

Місцевий суд дійшов до висновку, що оскаржуване рішення Комісії ґрунтується виключно на припущеннях та неперевіреній інформації, тому є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Не погоджуючись із судовим рішенням, Нотаріальна палата (далі - НПУ) подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що рішення Комісії НПУ не є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке має обов'язкову силу для виконання, і не спричиняє виникнення наслідків для особи, щодо якої винесене, тому не може бути предметом адміністративного спору. Також, апелянт зазначає, що позивач порушив вимоги законодавства про нотаріальну діяльність, зокрема, Правила професійної етики нотаріусів та законодавство про рекламу, у тому числі шляхом не вчинення дій по усуненню наявних порушень, тому спірне рішення прийнято відповідно до вимог Закону.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з таких підстав.

Судом установлено, що Комісією з питань професійної етики нотаріусів Нотаріальної палати 22.05.2017 року прийнято Рішення про неодноразове грубе порушення ОСОБА_2 правил професійної етики, та про передачу матеріалів на розгляд Ради Нотаріальної палати для прийняття рішення щодо підготовки подання НПУ про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Уважаючи рішення протиправним, позивач звернувся у суд із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Зазначена норма кореспондує з положеннями попередньої редакції КАС, статтею 6 якого передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд в рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 зазначив: «поняття «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» має один і той же зміст».

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини для того, щоби мати можливість звернутися за захистом до суду особа має довести, що вона є жертвою порушення прав. Щоби претендувати на статус жертви такого порушення, оспорюваний захід має безпосередньо зашкодити особі (рішення «Аксу проти Туреччини» [Aksu v. Turkey] пункт 50; «Берден» [Burden v. the United Kingdom] пункт 33; «Тенасе проти Молдови» [Tгnase v. Moldova]).

Отже, наведені вище положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, без реального порушення прав, свобод чи інтересів позивача у спірних правовідносинах, тільки тому, що заявник вважає, що начебто певні обставини впливають на його правове становище. Предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 15 грудня 2015 року у справі №800/206/15.

Позивач в позовній заяві посилається на те, що оскаржуване рішення грубо порушує його права та інтереси.

Однак, колегія суддів уважає такі доводи помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до Положення про Комісію з питань професійної етики нотаріусів Нотаріальної палати, затвердженого Радою Нотаріальної палати 26.02.2014 року Протокол № 9 (надалі - положення), контроль за дотриманням нотаріусами правил професійної етики здійснює Комісія з питань професійної етики нотаріусів Нотаріальної палати (далі - Комісія).

За правилами розділу 2 Положення 2.1, в межах своїх повноважень Комісія: контролює дотримання нотаріусами Правил професійної етики нотаріусів України та, при виявленні порушень, вживає заходів по їх усуненню; розглядає скарги та інші звернення членів НПУ, Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь, фізичних та юридичних осіб щодо порушень нотаріусами вимог правил професійної етики, перевіряє викладені в них факти та обставини, розглядає подання голів відділень НПУ, готує відповідні висновки і пропозиції щодо притягнення винних до відповідальності та передає їх на розгляд Ради НПУ; за дорученням президента НПУ, голови відділення НПУ або за заявою нотаріуса організовує перевірку оприлюднених у ЗМІ фактів, що ганьблять честь і гідність нотаріусів та НПУ, готує інформацію про результати такого розгляду і повідомляє про це Раду НПУ; розробляє єдині принципи професійної етики нотаріусів України, оприлюднює цю інформацію на веб-сайті НПУ, за участю нотаріусів готує зміни або доповнення до правил професійної етики нотаріусів України.

Пунктом 4.13 Положення встановлено, що за результатами розгляду матеріалів щодо порушення нотаріусами правил професійної етики Комісія може: обмежитися обговоренням фактів, викладених у зверненні; винести попередження нотаріусу про недопущення порушень правил професійної етики; винести рішення щодо нотаріуса, який допустив неодноразові порушення правил професійної етики, та направити його на розгляд Ради НПУ.

Згідно п. 4.14 Положення у разі незгоди з висновками і пропозиціями Комісії щодо притягнення винних до відповідальності, Рада НПУ може прийняти інше рішення.

Таким чином, рішення Комісії Нотаріальної палати приймається лише в межах внутрішньої процедури розгляду питання щодо відповідності дій нотаріуса правилам професійної етики, не створює для позивача юридичних наслідків, не впливає на обсяг його правоздатності і дієздатності, та не обмежує позивача в здійсненні професійної нотаріальної діяльності.

Отже, оскільки рішення Комісії НПУ від 22 травня 2017 року не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні закону та не створює для позивача обов'язків та правових наслідків за результатами його прийняття, місцевий суд дійшов до помилкового висновку про визнання оскаржуваного рішення протиправним та його скасування.

Відтак, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, прийнятому з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також за неповного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС (у новій редакції від 15 грудня 2017 року) за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС (у новій редакції від 15 грудня 2017 року) підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 310, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Нотаріальної палати України задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 березня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя - доповідачЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

(Повний текст постанови складений 11 червня 2018 року.)