Справа № 820/4414/16
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

05 червня 2018 року

справа №820/4414/16

адміністративне провадження №К/9901/3380/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року у складі суддів Марьєнко Л.М., Мельникової Р.В., Нуруллаєва І.С. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у складі колегії суддів Спаскіна О.А., Любич Л.В., Сіренко О.І. у справі № 820/4414/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті-Буд Інвест» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті-Буд Інвест» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 07 вересня 2016 року шляхом ї збільшення, до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - податковий орган, перший відповідач у справі) та Державної фіскальної служби України (далі - податковий орган, другий відповідач у справі) про визнання протиправними дій податкового органу (першого відповідача у справі) щодо анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства та зобов'язання його поновити реєстрацію як платника податку на додану вартість з дати анулювання з 09 червня 2016 року. Крім того, позивач просив визнати протиправними дії першого відповідача щодо неприйняття поданих Товариством 16 червня 2016 року податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2016 року, додаток № 2 «Довідка про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)» та додаток № 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» за травень 2016 року. Визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2016 року, додаток № 2 «Довідка про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)» та додаток № 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» за травень 2016 року, прийнятими та зареєстрованими першим відповідачем 16 червня 2016року.

Товариство також просило визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2016 року, додаток № 2 «Довідка про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)» за травень 2016 року, прийнятими та зареєстрованими першим відповідачем 06 вересня 2016 року.

Заявляючи позовні вимоги до другого відповідача Товариство просило визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України по незабезпеченню автоматичного збільшення суми, на яку Товариство має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення за червень 2015 року у розмірі 82 724 368,00 грн. у системі електронного адміністрування податку на додану вартість у визначений законом термін та зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних на величину від'ємного значення за червень 2015 року у розмірі 82 724 368,00 грн. та відобразити відповідне збільшення у витягу з системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Позовні вимоги мотивовані Товариством безпідставністю прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість та порушенням його права як платника податку.

09 листопада 2016 року постановою Харківського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою від 22 лютого 2017 року Харківського апеляційного адміністративного суду, позовні вимоги Товариства задоволені частково внаслідок чого скасоване рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 09 червня 2016 року, зобов'язано цю інспекцію поновити дію реєстрації платника податку на додану вартість з цієї дати, визнані протиправними дії першого відповідача у справі щодо неприйняття податкової декларації Товариства з податку на додану вартість за травень 2016 року, додатки № 2, №5 до неї, а також щодо неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року, додаток № 2 до неї.

Цим же судовим рішенням визнано податкову декларацію Товариства з податку на додану вартість за звітний податковий період травень 2016 року та додатки № 2, № 5 до неї такими, що подано платником податку у день її фактичного отримання першим відповідачем у справі 16 червня 2016 року та визнано податкову декларацію Товариства з податку на додану вартість за звітний податковий період серпень 2016 року та додаток № 2 до неї такими, що подано платником податку у день її фактичного отримання першим відповідачем 06 вересня 2016 року.

Зобов'язано Державну фіскальну службу України збільшити у системі електронного адміністрування суму податку на додану вартість, на яку має право Товариство реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних на величину від'ємного значення за червень 2015 року у розмірі 82 724 368 грн (вісімдесят два мільйони сімсот двадцять чотири тисячі триста шістдесят вісім гривень). В іншій частині позовних вимог відмовлено.

21 липня 2017 року Державною фіскальною службою України подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог, що стосуються Державної фіскальної служби України та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог до Державної фіскальної служби України відмовити у повному обсязі.

Другий відповідач доводить, що судами порушено застосування пункту 34 Прикінцевих положень Податкового кодексу України, при цьому не доводить у чому полягає таке порушення. Касаційна скарга у цій частині є неякісною, нечитабельною, вбачається накладення тексту. Також податковий орган зазначає, що рішення суду, яким відновлено Товариству статус платника податку на додану вартість та відновлена податкова звітність за червень 2015 року відбулося 11 травня 2016 року з моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі № 820/12047/15, при цьому позначка в електронній базі АС «Податковий блок» про визнання податкової звітності з податку на додану вартість за червень 2015 року прийнятою та зареєстрованою Державною податковою інспекцією не проставлена, що унеможливлює дії із збільшення суми на рахунку позивача в СЕА ПДВ.

05 вересня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року та ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 820/4414/16, та витребувано справу з Харківського окружного адміністративного суду, при цьому справа з суду першої інстанції не витребовувалась.

27 грудня 2017 року матеріали касаційної скарги передані до Верховного Суду.

28 грудня 2017 року матеріали касаційної скарги №К/9901/3380/17 прийняті ухвалою Верховного Суду до свого провадження та витребувано справу з Харківського окружного адміністративного суду.

29 січня 2018 року справа № 820/4414/16 надійшла на адресу Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій стосовно вирішення спору стосовно другого відповідача у справі, а саме зобов'язання Державної фіскальної служби України збільшити у системі електронного адміністрування суму податку на додану вартість, на яку має право Товариство реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних на величину від'ємного значення за червень 2015 року у розмірі 82 724 368 грн., висновувалися на тому, що відповідно до постанови Харківського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року по справі №820/12047/15, яка набрала законної сили на підставі ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2016 року, визнано податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року, розшифровку податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за червень 2015 року, подані Товариством прийнятими та зареєстрованими Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві 19 липня 2015 року.

Суди встановили, що за податковою декларацією з податку на додану вартість за червень 2015 року Товариством, визначено суму від'ємного значення, що зараховується до податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду в розмірі 82 724 368 грн. (рядок 24 вказаної податкової декларації), при цьому коригування від'ємних значень у системі електронного адміністрування податку на додану вартість не відбулось.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71- VIII, яким запроваджено нові правила функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Система електронного адміністрування податку на додану вартість запроваджена поетапно відповідно до пункту 35 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України з 1 січня до 1 липня 2015 року у тестовому режимі, з 1 липня 2015 року на постійній основі.

Основні принципи функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість визначено статтею 200-1 розділу V Кодексу.

Порядок електронного адміністрування цього податку затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569 "Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість".

Електронний рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ (далі - електронний рахунок) - це рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який платником перераховуються кошти з власного поточного рахунка в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, а також у сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з цього податку. Кошти з такого рахунка підлягають перерахуванню до бюджету та/або на спеціальний рахунок. Для кожного платника податку Казначейством відкривається один електронний рахунок.

Згідно пункту 200-1.5 статті 200-1 Податкового кодексу України, з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету або на спеціальний рахунок платника - сільськогосподарського підприємства, що обрав спеціальний режим відповідно до статті 209 цього Кодексу, в сумі податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов'язань.

Пунктом 200-1.6 статті 200-1 Податкового кодексу України встановлено, що за підсумками звітного податкового періоду, відповідно до задекларованих в податковій декларації результатів, платником проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Пунктом 34 Розділу XX "Перехідні положення" ПК України встановлено, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових S НаклОтр, S НаклВид та S Митн, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року. Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом, зокрема., до 31 липня 2015 року для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року).

Виходячи із системного аналізу наведених норм, положень статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, а також правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24 січня 2006 року, за якою, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що в даному випадку Державна фіскальна служба України має забезпечити, відображення показників податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Суд визнає, що судами першої та апеляційної інстанцій не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга Державної фіскальної служби України не підлягає задоволенню, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишаються без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 820/4414/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Васильєва

В.П.Юрченко