Справа № 807/137/18
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Ужгород№ 807/137/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Павловій О.В.

за участю представників

позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 12.01.2017 року)

відповідача: ОСОБА_2 (довіреності від 27.12.2017 року № 13854/9.1/22-17 та від 05.04.2018 року № 08-20)

третьої особи 1: адвокат Ламбрух О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, треті особи - ОСОБА_5, Балаж Марина Василівна, ОСОБА_7, Селехман Олександр Анатолійович про визнання протиправним та скасування наказу та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 31 травня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 05 червня 2018 року.

ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4.) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Мін'юст України), яким просить: визнати протиправним та скасувати наказ Мін'юсту України № 399/5 від 16.02.2018р. та зобов'язати Мін'юст України поновити реєстраційні дії, які скасовані оскарженими наказом, щодо ОСОБА_4, а саме: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 36808054 від 29.08.2017р.

Ухвалою суду від 22.03.2018р. залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_5 (далі - третя особа 1, ОСОБА_5.), приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Марину Василівну (далі - третя особа 2, Балаж М.В.), ОСОБА_7 (далі - третя особа 3, ОСОБА_7.) та приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехман Олександра Анатолійовича (далі - третя особа 4, Селехман О.А.).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.02.2018р. Мін'юстом України винесено наказ за № 399/5, яким скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, винесеного на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Комісія) за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 від 26.01.2018р. Позивач стверджує, що зазначений наказ винесений із порушенням положень постанови Кабінету Міністрів України за № 1128 від 25.12.2015р. "Про затвердження порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації", адже ОСОБА_5 пропущено строк для подання скарги. Крім того, Мін'юстом України не дотримано вимоги ч.8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", згідно якого - Мін'юст України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги якщо: на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується; державним реєстратором, територіальним органом Мін'юсту України прийнято таке рішення відповідно до законодавства. Тому, Мін'юст України зобов'язаний був відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_5 на підставі п.п. 2, 8, 10 ч. 8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у адміністративному позові, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Мін'юстом України, в особі Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області (що представляє інтереси Мін'юсту України на підставі довіреності від 27.12.2017р. № 13854/9.1/22-17) надано суду відзив на позовну заяву (лист від 12.04.2018 р. за № 04.3-12/18/1093), згідно якого вважає поданий позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки твердження позивача стосовно проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок на законних підставах за гр. ОСОБА_9 є безпідставними, так як при розгляді скарги та проведенні перевірки відомостей в Державному реєстрі прав Комісією встановлено, що під час державної реєстрації прав на житловий будинок приватним нотаріусом Селехман О.А допущено багато чисельні порушення положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав та їх обтяжень, відтак, враховуючи встановлення факту порушення вимог законодавства у сфері державної реєстрації, що призвело до порушення прав скаржника ОСОБА_5, Комісією було прийнято висновок про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.08.2017р. № 36808054, прийняте приватним нотаріусом Селехман О.А., на підставі якого 16.02.2018р. Мін'юстом України правомірно прийнято оскаржений наказ за № 399/5, в зв'язку з чим відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила з мотивів, що наведені у відзиві на позовну заяву, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Представником третьої особи 1, ОСОБА_5, подано до суду письмові пояснення щодо позову, згідно яких, вважає вимоги позову необгрунтованими, оскільки фактично позивач зареєстрував житловий будинок на чужій земельній ділянці та оскарженим наказом Мін'юсту України виправлено допущене державним реєстратором - приватним нотаріусом Селехман О.А. порушення законодавства під час державної реєстрації прав на житловий будинок, відтак, будь - які доводи позивача в обгрунтування позову не можуть спростовувати цього факту, в зв'язку з чим просить суд в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник третьої особи 1 проти задоволення вимог позовної заяви заперечив.

Балаж М.В., ОСОБА_7, Селехман О.А. в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, та відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи 1, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного:

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952-IV (із змінами та доповненнями, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон 1952).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема: гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом (пункти 1 та 4 ч. 1 ст. 3 Закону 1952).

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, 29.08.2017р. приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Селехман О.А. прийнято рішення за № 36808054 про державну реєстрацію права власності - нерухомого майна, що розташоване за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, АДРЕСА_1", та внесено запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок.

Надалі, на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 04.09.2017р., посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Овчинніковою І.В., рішенням від 04.09.2017р. № 36895348, прийнятим приватним нотаріусом Овчинніковою І.В., припинено право власності ОСОБА_4 на житловий будинок та зареєстровано право власності на житловий будинок за ОСОБА_7

26.01.2018р. ОСОБА_5 подано до Міністерства юстиції України скаргу про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.08.2017р. № 36808054, прийняте приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Селехман О.А., та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.09.2017р. № 36895348, прийняте приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Овчинніковою І.В., щодо державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_3, площею 145,4 кв.м. за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, АДРЕСА_1".

За результатами розгляду скарги гр. ОСОБА_5, Комісією встановлено, що приватним нотаріусом Селехман О.А. при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав від 29.08.2017р. № 36808054 порушено вимоги законодавства у сфері державної реєстрації, а саме: всупереч п. 12 Порядку державної реєстрації прав та їх обтяжень (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок 1127) проведено державну реєстрацію житлового будинку за відсутності перевірки у Єдиному реєстрі документів поданої декларації. Так, відповідно до офіційного веб-сайту Державної архітектурно-будівельної інспекції України під номером декларації про готовність об'єкта до експлуатації ЗК79 у графі "Об'єкт" не зазначено номер будинку, а також у графі "Інформація про земельну ділянку" вказано державний акт від 28.10.2008р. № ЯЕ № НОМЕР_4. Однак у поданій приватному нотаріусу декларації у пункті 11-1 "Інформація про документ, що посвідчує права власності чи користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію" зазначено державний акт про право власності на земельну ділянку від 20.05.2005р. серії ЗК № 010843. Таким чином, встановлено суперечності відомостей у поданій декларації із інформацією, яка міститься у Єдиному реєстрі документів, оскільки декларація № ЗК 79 видавалася ОСОБА_11, а не ОСОБА_4 Таким чином, під час державної реєстрації прав на житловий будинок приватним нотаріусом Селехман О.А., на порушення вимог п. 12 Порядку 1127 та вимог п. 1, 2 та 4 ч. 1 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 18 та п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону 1952 - не було належним чином встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, не перевірено документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень, зокрема: під час проведення реєстраційних дій не перевірено відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, у зв'язку з чим не встановлено відповідність відомостей про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, не перевірено відповідність та розбіжність поданої декларації відомостям, які містяться у Єдиному реєстрі документів.

На підставі висновків Комісії прийнято рішення про задоволення скарги гр. ОСОБА_5, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.08.2017р. № 36808054, прийняте приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Селехман О.А., та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.09.2017р. № 36895348, прийняте приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Овчинніковою І.В., як таке, що випливає з факту скасування прийнятого приватним нотаріусом Селехман О.А. з порушенням законодавства рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.08.2017р. № 36808054.

Щодо доводів позивача про порушення процедури проведення розгляду скарги Комісією, суд констатує наступне.

Пунктом 2 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1128, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок 1128) визначено, що для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Згідно п. 3 цього Порядку розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено, що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у п. 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Як передбачено п. 5 Порядку 1128, перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення:

1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб'єкта розгляду скарги (належний суб'єкт розгляду скарги);

2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги;

3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб'єкта розгляду скарги.

Згідно п. 8 Порядку 1128, під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

При розгляді скарги гр. ОСОБА_5 було встановлено, що станом на 26.01.2018р. внаслідок формування Інформації з Державного реєстру прав, скаржниці гр. ОСОБА_5 стало відомо про порушення її майнових прав, а саме про те, що на належній їй земельній ділянці за кадастровим номером НОМЕР_3 вже зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 145,4 кв.м. за іншою особою, що підтверджується доданою до скарги Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 26.01.2018р. за номером 111852512.

Так, згідно ч. 5 ст. 37 Закону 1952, скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку визначену Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення. В даному випадку, скаржником гр. ОСОБА_5 доданою до скарги Інформацію з Державного реєстру прав від 26.01.2018р. за № 111852512 підтверджено факт того, що особа дізналася про порушення її прав з дати формування зазначеної інформації.

Як стверджує позивач, гр. ОСОБА_5 було відомо про те, що гр. ОСОБА_4 зареєстрував Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації на спірний житловий будинок ще в квітні 2013 році та в спростування наведеного, в поданій скарзі, гр. ОСОБА_5 вказано, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_3 належить їй на праві приватної власності, на підтвердження чого у Державному реєстрі прав наявні відповідні відомості. Крім цього, згідно поданої Інформації з Державного реєстру прав за номером 111852512 від 26.01.2018р., Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації було встановлено, що право власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_3 зареєстроване в Державному реєстрі прав за гр. ОСОБА_5, підставою виникнення права власності зазначено договір дарування земельної ділянки № 1757, виданий 04.07.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Біловар І.О.

Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону 1952, днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Скарга гр. ОСОБА_5 від 26.01.2018р., була зареєстрована в Мін'юсті України 29.01.2018р., а оскільки (як вже було зазначено вище) скаржник дізналася щодо проведення державної реєстрації права власності житлового будинку на власній земельній ділянці саме 26.01.2018р., то для подання скарги скаржниця мала термін до 26.02.2018р., у зв'язку з чим було дотримано положення ч. 3 ст. 37 Закону 1952.

Таким чином, Комісією було вивчено скаргу гр. ОСОБА_5 в частині дотримання вимог щодо строків оскарження рішень про державну реєстрацію прав та факту порушення прав скаржника.

При цьому судом відхиляються посилання позивача на процедурні порушення при розгляді скарги ОСОБА_5 через їх не підтвердження при розгляді справи, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 8 Порядку 1128, під час розгляду скарги по суті Комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, що мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі прав, та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження. При розгляді, Комісія вирішує, зокрема, які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню (пп. 5 п. 8 цього Порядку).

З метою дотримання положень п. 11 Порядку 1128, Мін'юстом України було направлено копії скарги та доданих до неї документів особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), що підтверджується доданими копіями листів: від 08.02.2018 №2/Д-1546/19К, З/Д-1546/19К, 4/Д-1546/19К та 5/Д-1546/19К.

Крім цього, п. 11 Порядку 1128 передбачено, що суб'єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов'язково приймаються Комісією до розгляду, та Комісією було розглянуто подані пояснення від приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Овчиннікової І.В. (від 14.02.2018р. №16/01-16) та взято до уваги пояснення гр. ОСОБА_9 (від 14.02.2018р.) та гр. ОСОБА_7 (від 14.02.2018р.).

Що стосується доводів позивача про необхідність скасування оскарженого наказу з мотивів дотримання всіх вимог чинного законодавства під час державної реєстрації права власності на нерухоме майно, суд констатує, що правові засади, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено Законом 1952 та Порядком 1127.

Згідно ст. 2 Закону 1952, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, ч. 4 ст. 18 цього Закону визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 22 Закону 1952). Частиною 1 ст. 27 Закону 1952 встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 9 Порядку 1127, разом із заявою, заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. Пунктом 41 Порядку 1127 встановлено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта;

2) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній

власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, обов'язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов'язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Частиною 3 ст. 10 Закону 1952 визначаються основні повноваження державного реєстратора при проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013р., обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів), а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону 1952, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником.

У відповідності до п. 8 Порядку 1128, Комісією було проведено перевірку відомостей у Державному реєстрі прав, за результатами якої встановлено, що державна реєстрація права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Мукачівський р-н, с. Лісарня, вул. б/н, буд. 27 "а", за гр. ОСОБА_4 проведена з порушенням законодавства у сфері державної реєстрації, з огляду на наступне.

За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності щодо об'єкту нерухомого майна (житловий будинок), всупереч п. 12 Порядку 1127, приватним нотаріусом Селехманом О.А. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.08.2017р. за номером 36808054, а саме проведено державну реєстрацію житлового будинку за відсутності вчинення приватним нотаріусом перевірки у Єдиному реєстрі дозвільних документів (поданої Декларації про готовність об'єкта до експлуатації).

Так, відповідно до офіційного веб-сайту Державної архітектурно-будівельної інспекції України під номером декларації про готовність об'єкта до експлуатації ЗК79 у графі "Об'єкт" не зазначено номер будинку, а також у графі "Інформація про земельну ділянку" вказано Державний акт від 28.10.2008р. серії ЯЕ № НОМЕР_4. Однак, у поданій приватному нотаріусу Селехман О.А. декларації у пункті 11-1 "Інформація про документ, що посвідчує права власності чи користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію" зазначено інший документ, а саме Державний акт про право власності на земельну ділянку від 20.05.2005р. серії ЗК № 010843. Тобто, в даному випадку наявні докази порушення приватним нотаріусом Селехман О.А. порядку проведення обов'язкових реєстраційних дій в Державному реєстрі прав.

У відповідно до положень ч. 2 ст. 377 Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 120 Земельного кодексу України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю чи споруду, є істотними умовами, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти.

Крім того, скаржником гр. ОСОБА_5 було надано довідку ДАБІ, у якій зазначено, що Декларація про готовність об'єкта до експлуатації за номером ЗК 79 видавалася замовнику ОСОБА_11

Виходячи із цього, скаржником було підтверджено суперечність відомостей у поданій декларації із інформацією, яка міститься у Єдиному реєстрі дозвільних документів, оскільки декларація за номером ЗК 79 була видана гр. ОСОБА_11, а не гр. ОСОБА_4 Також, у Державному реєстрі прав міститься інформація про державну реєстрацію права власності за скаржником гр. ОСОБА_5 (а не за позивачем ОСОБА_4.) на земельну ділянку, на якій розташований зареєстрований житловий будинок.

Статтею 24 Закону 1952 передбачено підстави відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Так, у проведенні державної реєстрації прав державним реєстратором може бути відмовлено у разі, якщо:

заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації

відповідно до цього Закону;

заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення

речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами

на нерухоме майно та їх обтяженнями;

наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

після завершення строку, встановленого ч. 3 ст. 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (ч. 2 ст. 24 Закону 1952).

Виходячи з наведеного, твердження позивача стосовно проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок на законних підставах за гр. ОСОБА_4 є безпідставними, так як при розгляді скарги та проведенні перевірки відомостей в Державному реєстрі прав Комісією встановлено, що під час державної реєстрації прав на житловий будинок приватним нотаріусом Селехманом О.А. порушено вимоги п. 1, 2 та 4 ч. 3 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 18 та ч. 1 ст. 24 Закону1952 та п. 12 Порядку 1127.

Виходячи із наведених норм законодавства, приватним нотаріусом Селехман О.А. не було належним чином встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, не перевірено документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Зокрема, під час проведення реєстраційних дій не перевірено відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, у зв'язку з чим не встановлено відповідність відомостей про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, не перевірено відповідність та розбіжність поданої декларації відомостям, які містяться у Єдиному реєстрі документів.

Враховуючи те, що приватним нотаріусом Селехманом О.А. при прийнятті оскарженого рішення про державну реєстрацію прав від 29.08.2017р. № 36808054 було порушено вимоги законодавства у сфері державної реєстрації, що призвело до порушення прав скаржника гр. ОСОБА_5, Комісією було прийнято правомірний висновок від 15.02.2018р. про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.08.2017р. № 36808054, прийняте приватним нотаріусом Селехманом О.А., на підставі якого Міністерством юстиції України в подальшому прийнято оскаржуваний наказ.

При цьому судом відхиляються доводи позивача щодо протиправності рішення Комісії в зв'язку з тим, що станом на час прийняття оскарженого рішення відбулась державна реєстрація права власності за іншою особою, оскільки ОСОБА_5 звернулась зі скаргою з вимогою, в тому числі, про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень від 04.09.2017р. № 36895348, що прийняте приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Овчінніковою І.В., прийняте Овчінніковою І.В. рішення про державну реєстрацію права власності на спірний об'єкт нерухомого майна за гр. ОСОБА_7 підлягало скасуванню як таке, що випливало з факту скасування прийнятого приватним нотаріусом Селехман О.А. з вищезазначеними порушеннями законодавства рішення про державну реєстрацію прав від 29.08.2017р. № 36808054.

Судом не беруться до розгляду докази у формі заяв сусідів та осіб - виконавців робіт по будівництву спірного об'єкту, надані позивачем, в силу вимог ч. 4 ст. 73 КАС України (як таких, що не стосуються предмету доказування), оскільки предметом доказування, в межах заявленого предмету позову, є обставини правомірності чи протиправності рішення приватного нотаріуса Селехман О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.08.2017р. за номером 36808054 та, відповідно, правомірності чи протиправності оскарженого в судовому порядку наказу Мін'юсту України від 16.02.2018р. № 399/5.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Мін'юстом України доведено правомірність прийняття оскарженого наказу, в зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам закону та не відповідають обставинам справи, що підтверджується дослідженими належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим в задоволенні вимоги про його скасування слід відмовити та слід відмовити в задоволенні похідної вимоги про зобов'язання Мін'юсту України поновити реєстраційні дії, які скасовані оскарженими наказом.

У відповідності до ст. 139 КАС України та в зв'язку з відсутністю судових витрат відповідача - суб'єкта владних повноважень, судові витрати не стягуються та за рахунок бюджету не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 49, 72 - 77, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_4 (Закарпатська область, АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) до Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Городецького, 13, код 00015622), треті особи - ОСОБА_5 (Закарпатська область, АДРЕСА_3, код НОМЕР_2), Балаж Марина Василівна (Закарпатська область, АДРЕСА_6), ОСОБА_7 (Закарпатська область, АДРЕСА_4), Селехман Олександр Анатолійович (Закарпатська область, АДРЕСА_5) про визнання протиправним та скасування наказу та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Рейті