Справа № 809/582/18
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2018 р. справа № 809/582/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Рогатинського відділення Тисменицького відділу ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області начальника слідчого відділення Романківа Ігора Михайловича про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Заступника начальника Рогатинського відділення Тисменицького відділу ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області начальника слідчого відділення Романківа Ігора Михайловича в якому просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови розгляду звернення позивача від 19.02.2018; зобов"язати відповідача об"єктивно та всебічно перевірити звернення ОСОБА_1 від 19.02.2018 та надати вмотивовану відповідь відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян"; судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обгрунтовані незаконною та необгрунтованою відповіддю відповідача на звернення позивача. Просить задовольнити позов.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Відповідач у встановлений судом строк подав суду відзив на позовну заяву позивача. Із заявленим позовом не погоджується у повному обсязі. Вважає, що надана ним відповідь є обгрунтованою та такою, що відповідає суті самого звернення і вимогам чинного законодавства. Просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, судом встановлено наступне.

19.02.2018 позивач звернувся із письмовим зверненням до заступника начальника Рогатинського відділення Тисменицького відділу ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області начальника слідчого відділення Романківа Ігора Михайловича в якому просив: вказати конкретно кількість викликів за період з 01.09.2017 по 19.02.2018 до СВ Рогатинського відділення Тисменицького відділу поліції, відповідно до яких за участю позивача проводилися слідчі дії - відбирання пояснення, складання протоколу допиту свідка, потерпілого і т.п. Вказати дати проведення допиту, так як інколи допит проводився в один день по кількох справах в якості свідка так і потерпілого; окремо вказати, скільки разів допитувався позивач, як свідок та скільки разів допитувався як потерпілий за період з 01.09.2017 по 19.02.2018; роз"яснити з посиланням на законодавство механізм повернення понесених позивачем з власного рахунку транспортних витрат та (витрат на харчування) добових, пов"язаних з викликом позивача як потерпілого та свідка до органу досудового розслідування; просив конкретно письмово роз"яснити, куди позивачу звернутися із тим, щоб повернути понесені ним з власного рахунку транспортні витрати, а також добові, пов"язані з викликами в якості свідка та потерпілого до Рогатинського відділення поліції; роз"яснити механізм компенсації за відрив від звичайних занять, пов"язаний з викликами позивача в якості свідка та потерпілого до Рогатинського відділення поліції.

12.03.2018 листом позивач отримав відповідь від 05.03.2018 №2156/108/49/01-2018 Заступника начальника Рогатинського відділення Тисменицького відділу ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області начальника слідчого відділення Романківа Ігора Михайловича, яка мотивована не відповідністю вимогам Закону України "Про звернення громадян" та не підлягає до розгляду.

Позивач з даною відповіддю не погоджується, вважає її незаконною, необгрунтованою та такою, що порушує його права та інтереси.

Повно та всебічно дослідивши подані докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 ЗУ "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно статті 12 ЗУ "Про звернення громадян", дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про засади запобігання і протидії корупції" та "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною 2 статті 56 КПК України визначено, що права і обов'язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження.

Згідно пунктів 4, 5 частини 2 статті 56 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі, та отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.

Відповідно до частини 1 статті 221 КПК України слідчий, прокурор зобов'язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Згідно до частини 2 статті 221 КПК України під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування особа, що його здійснює, має право робити необхідні виписки та копії.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 8 цього ж Закону таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю. Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами.

Пунктом 2 частини 1 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту про надання публічної інформації у разі, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Аналізуючи позовні вимоги позивача, видно, що позивач просить виключно надати йому певні відомості (інформацію), у тому числі роз'яснення, які також є інформацією. Таке звернення суперечить вимогам статті 3 ЗУ "Про звернення громадян", де чітко визначено види звернень громадян та дано їм відповідне законодавче тлумачення. Порядок отримання інформації, яка перебуває у розпорядника такої інформації - суб'єкта владних повноважень, визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації". Однак, порядок отримання будь-яких відомостей, здобутих в ході досудового розслідування, у відповідності до вимог статті 12 ЗУ "Про звернення громадян" та статтей 8, 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", визначено спеціальним законодавством, тобто кримінально-процесуальним законодавством, а саме статтями 56, 57, 221 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1, - слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 та в силу статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України - судові витрати не підлягають до повернення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.