Справа № 820/3397/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 червня 2018 р. № 820/3397/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 (61001, АДРЕСА_1) до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова (вул. Гольдбергівська, 15, Харків, 61140) про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив :

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд: визнати неправомірними дії Слобожанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови у нарахуванні, перерахунку та виплаті ОСОБА_1 державної пенсії з розрахунку 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01 січня 2014 року до 02 серпня 2014 року за відрахуванням фактично виплачених сум; зобов'язати Слобожанське об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити ОСОБА_1 донарахування, перерахунок та виплату державної пенсії у зв'язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у відповідності до ст.ст. 8, 19, 21, 22, 46, 58, 92 Конституції України, ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" державної пенсії з розрахунку 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з ч. 1 ст. 28 Закону України" "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та виплатити зазначену заборгованість з 01.01.2014р. до 02.08.2014р. за відрахуванням фактично виплачених сум, а саме 41186 грн. 60 коп.; стягнути з Слобожанського об'єднаного УПФУ м. Харкова на користь ОСОБА_1, відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями і бездіяльністю суб'єктом владних повноважень, у сумі 82373 грн. 20 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, йому встановлена ІІ група інвалідності, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію, призначену йому відповідно ст. 50, 54 Закону № 796-XII, нарахування та виплату якої відповідач протиправно здійснює у розмірі меншому, ніж визначено рішенням суду, що набрало законної сили. Позивач вказує, що положення Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» від 16.01.2014 року № 719-VIII не містять будь-яких обмежень щодо застосування положень ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII, а тому у період з 01 січня 2014 року по 02.08.2014 року він має право на отримання пенсії у розмірах встановлених положеннями ст.50, 54 Закону № 796-XII у редакції, яка діяла на момент виникнення права на отримання пенсії.

Ухвалою суду від 08.05.218 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку ст.263 КАС України

17.05.2018 року відповідачем надано відзив на адміністративний позов, який обґрунтовано тим, при обчисленні основної та щомісячної додаткової пенсії відповідачем правомірно застосовано положення постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок державного бюджету» від 06 липня 2011 року № 745 та постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Судовим розглядом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та інвалідом ІІ групи, захворювання якого пов'язаного з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченнями від 31.08.2006 року, серії Є № 099453 , від 14.04.1999 року серії А № 441756 та довідкою медико-соціальної (експертної) комісії серія МСЕК серії ХАР-07 № 018666 від 25.06.2008 року.

Позивач перебуває на обліку в Слобожанському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначену йому згідно ст. 50, 54 Закону № 796-XII.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2008 року, залишеного без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2008 року, в т.ч. зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова робити донарахування та перерахунок пенсії, основну щомісячну пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з встановленої мінімальної пенсії за віком в розмірі не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, діючого на момент нарахування пенсії, з наступним перерахунком, з 07.06.2008 року; зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова зробити донарахування та перерахунок призначеної пенсії, встановивши основну щомісячну пенсію 8 мінімальних пенсій за віком ( з 481 грн. 00 коп. на місяць), що становить 3848 грн. на місяць та додаткову пенсію в 75% мінімальної пенсії за віком, що становить 360 грн. 75 коп. на місяць з 07.06.2008 р.; зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова зробити донарахування та перерахунок призначеної пенсії, встановивши основну щомісячну пенсію 8 мінімальних пенсій за віком (з 482 грн. 00 коп. на місяць), що становить 3856.00 грн. на місяць та додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, що становить 361 грн. 50 коп. на місяць з 01.07.2008 р.

Листом Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 13.04.2018 року № 97/П-4 позивачу на його звернення від 29.03.2018 року повідомлено, що розрахунок пенсії здійснено на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210.

Перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 49, 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII у ред. чинній на момент призначення пенсії (далі по тесту Закон № 796-ХІІ ) пенсії особам, віднесеним до категорій 1 встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема, інвалідам II групи у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року № 3491-VI (далі - Закон №3491-VI) розділ VІІ Прикінцеві положення Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» доповнено п. 4, яким встановлено, зокрема, що у 2011 році норми і положення ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік (положення пункту 4 розділу VІІ визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011).

Отже, Законом №3491-VI Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання п.7 Закону № 3491-VI 06 липня 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» № 745, яка набрала чинності з 23 липня 2011 року, п. 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210 затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У подальшому, п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року № 4282-VI (набрав чинності 01 січня 2012 року), п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06 грудня 2012 року № 5515-VI (набрав чинності 01 січня 2013 року), установлено, що норми і положення ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України у 2012 та 2013 роках виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Згідно з абзацом 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Виходячи з правового аналізу вказаних Законів, нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та роз'яснень Конституційного Суду України суд приходить до висновку, що в період з 23 липня 2011 року по 31 грудня 2013 року визначення порядку та розмірів виплат вказаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Проте, суд звертає увагу на те, що згідно зі ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

З 01 січня 2014 року Законом України від 16 січня 2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік»(далі - Закон № 719-VII) не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених ст.50,54 Закону № 796-ХІІ. Чинним залишався й Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Порядок).

Тобто, враховуючи принцип пріоритетності Закону № 796-ХІІ над підзаконним нормативно-правовим актом - Порядком, з 01 січня 2014 року нарахування та виплата основної та щомісячної додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров'ю, повинно було здійснюватись у розмірі та на підставі ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ.

Законом України від 31 липня 2014 року № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03 серпня 2014 року, розділ Прикінцеві положення Закону № 719-VII доповнено пунктом 67, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення ст. 20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2014 рік.

Відтак, з 03 серпня 2014 року Законом № 719-VII Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Оскільки на цей час був також чинний Порядок, яким визначено механізм обчислення пенсій, щодо яких виник спір, то за загальним правилом дії норм права у часі, оскільки Закон № 719-VII в редакції Закону № 1622-VII був прийнятий пізніше Закону № 796-ХІІ, то саме положення Закону № 719-VII та Порядку підлягають пріоритетному застосуванню до спірних відносин з 03 серпня 2014 року.

Отже, в період з 01 січня по 02 серпня 2014 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати пенсію позивачеві в розмірі, визначеному ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, а не Порядком.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2016 року (справа № 285/4300/14-а) та постанові ВС від 21 лютого 2018 року справа №619/2262/17 (адміністративне провадження №К/9901/1564/17)

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача щодо визнання неправомірними дії Слобожанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови у нарахуванні, перерахунку та виплаті у державної пенсії з розрахунку 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01 січня 2014 року до 02 серпня 2014 року за відрахуванням фактично виплачених сум та зобов'язання здійснити донарахування, перерахунок та виплату державної пенсії у зв'язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у відповідності до ст.ст. 8, 19, 21, 22, 46, 58, 92 Конституції України, ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" державної пенсії з розрахунку 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та виплатити зазначену заборгованість з 01.01.2014р. до 02.08.2014р. за відрахуванням фактично виплачених сум такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 82373 грн. 20 коп., то суд зазначає наступне.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, обов'язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

За змістом частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач у позовній заяві вказав, що через бездіяльність відповідача щодо перерахунку його пенсії зазнав душевних страждань та інші негативні емоції, тощо.

Суд бере до уваги, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження погіршення самопочуття та на підтвердження причинного зв'язку між бездіяльністю відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров'я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо); можливість захисту порушеного права у позивача наявна, про що свідчить заявлений ним позов до суду; сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов'язково підтверджена належними та допустимими доказами, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Посилання позивача на позицію Європейського суду з прав людини, які викладені у рішеннях «Недайборщ проти Російської Федерації», «Антипенко проти Російської Федерації», «Пшеничний проти Російської Федерації», «Гарабаєв проти Російської Федерації», «Мельниченко проти України» згідно з якою заявнику не може бути пред'явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, оскільки при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна і констатується судом, є безпідставним, оскільки вказана правова позиція застосовується при стягненні моральної шкоди відповідно до статті 41 «Справедлива сатисфакція» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у справах, що розглядаються Європейським судом з прав людини. При цьому Європейський суд з прав людини констатував, що він не застосовує принципів, визначених національним законодавством. Вказане свідчить, що національне законодавство може по-іншому врегулювати відносини щодо компенсації моральної шкоди.

Щодо вимог про донарахування та стягнення не донарахованої пенсії у розмірі 41186.60 грн. то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що при реалізації управлінської функції владний суб'єкт не здійснив нарахування/перерахунку пенсії позивачеві, не надав належної юридичної оцінки поданим до заяви документам. Оскільки, грошовий еквівалент пенсії відповідачем не визначався, суд не вбачає за можливе зобов'язати відповідача прийняти рішення у спірних правовідносинах про нарахування та виплату заявникові суми пенсії у розмірі 41186.60 грн., що призведе до обмеження права відповідача діяти на власний розсуд при прийнятті рішення, відповідно до вимог Законів України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та "Пенсійне забезпечення".

Вказана позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладених у постанові від 18.03.2014 (справа №21-11а14), якими визначено, що оскільки звернення позивача відповідач не розглядав, та відповідного рішення не приймав, то суд повинен зобов'язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

Оскільки позовна вимога про виплату пенсії є похідною від вимоги про зобов'язання відповідача донарахувати пенсію у визначеному розмірі, суд також вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст.7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139,143 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Слобожанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова (вул. Гольдбергівська, 15, Харків, 61140, ) щодо відмови у нарахуванні, перерахунку та виплаті ОСОБА_1 (61001, АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1) державної пенсії з розрахунку 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01 січня 2014 року до 02 серпня 2014 року за відрахуванням фактично виплачених сум.

Зобов'язати Слобожанське об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Харкова (вул. Гольдбергівська, 15, Харків, 61140, ) здійснити ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ) донарахування, перерахунок та виплату державної пенсії у зв'язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у відповідності до ст.ст. 8, 19, 21, 22, 46, 58, 92 Конституції України, ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" державної пенсії з розрахунку 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з ч. 1 ст. 28 Закону України" "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та виплатити зазначену заборгованість з 01.01.2014р. до 02.08.2014р. за відрахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині вимог адміністративний позов залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення судового рішення у повному обсязі, а набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду. Скарга може бути подана у порядку ч.1 ст.297 КАС України безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя Зоркіна Ю.В.