Справа № 743/383/18
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/383/18 Суддя (судді) першої інстанції: Сташків В.Б.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина Єменської Республіки ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби до громадянина Єменської Республіки ОСОБА_1 про продовження строку затримання,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовом до громадянина Єменської Республіки ОСОБА_2 , в якому просив продовжити строк затримання на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення відповідача, який підлягає примусовому видворенню за межі України, а саме до 11 жовтня 2018 року.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2018 року позов задоволено частково, продовжено строк затримання громадянина Єменської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 10 жовтня 2018 року. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції у частині визначення строку затримання відповідача шість місяців та прийняти в цій частині нове, яким визначити строк його затримання в ПТПІ три місяці до 10 липня 2018 року.

Прокуратура Чернігівської області також подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначення строку затримання відповідача шість місяців та прийняти в цій частині нове рішення, яким визначити строк його затримання в ПТПІ три місяці до 11 липня 2018 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року апеляційні скарги Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України та заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 залишено без задоволення, рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2018 року залишено без змін.

10 травня 2018 року громадянин Єменської Республіки ОСОБА_2 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, а позов залишити без задоволення. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивачем не доведено наявності підстав для продовження строку затримання відповідача, передбачені ст.289 КАС України, крім того, строк затримання відповідача може бути продовжено лише на три місяці.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав, в суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась наявністю підстав для продовження строку затримання відповідача, оскільки відсутні відомості про встановлення особи відповідача, та з його боку була відсутня співпраця, з огляду на умисне надання неправдивої інформації.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд заяви за відсутності сторін.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 11 жовтня 2017 року о 04:20 год. громадянин Республіки Ємен ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» на напрямку 284 прикордонного знаку в 3000 метрів від лінії державного кордону при спробі незаконного перетину державного кордону з України в Словаччину у складі групи осіб поза межами пункту пропуску, без документів, що посвідчують особу, чим порушив вимоги статті 9 Закону України «Про державний кордон України».

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2017 року у справі №308/10157/17 (а.с.10) клопотання Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України задоволено, затримано громадянина Єменської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та поміщено останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України на строк до 6 місяців.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2017 року у справі №308/10157/17 (а.с.8), залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року, адміністративний позов Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України задоволено, примусово видворено громадянина Єменської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі території України.

Відповідно до акту приймання-передавання іноземця або особи без громадянства від 26 жовтня 2017 року (а.с.11) громадянина Єменської Республіки ОСОБА_2 передано до Чернігівського ПТПІ.

З метою встановлення особи відповідача Чопським прикордонним загоном Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України подавались запити до почесного консульства Єменської республіки у м.Києві від 29 листопада 2017 року №27/1795 (а.с.13), від 15 січня 2018 року №81/63 (а.с.14).

Відповіді на вказані запити на адресу позивача не надходили.

Листом від 02 квітня 2018 року №81/285(а.с.15) позивач звернувся до Чернігівського ПТПІ ДМС України щодо здійснення додаткового анкетування відповідача для встановлення його особи та отримання документів на повернення до країни походження, у відповідь на який листом від 04 квітня 2018 року №09-02/548 (а.с.17) позивача повідомлено, що громадянин Єменської Республіки Мохамед ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від заповнення анкети відмовився з власних міркувань.

З огляду на наявність підстав для продовження строку затримання громадянина Єменської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що особа відповідача не ідентифікована, та про відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, що є підставою для продовження строку затримання.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України визначено, що, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частинами 11-13 ст.289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено, що у випадку відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем вживались заходи з метою ідентифікації відповідача, шляхом надсилання запитів до почесного консульства Єменської республіки у м.Києві, однак відповідна інформація не одержана, а співпраця з боку відповідача під час процедури його ідентифікації відсутня, оскільки від заповнення анкети він відмовився з власних міркувань. Наведене є визначеними ч.13 ст.289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи.

Враховуючи, що позивачем зазначено дії та заходи, які ним вживались для ідентифікації відповідача з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) та з огляду на наявність умов, передбачених ч.13 ст.289 КАС України, за яких неможливо ідентифікувати відповідача, забезпечити його примусове видворення чи реадмісію у строк затримання, встановлений ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2017 року у справі №308/10157/17, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для продовження строку затримання відповідача.

Колегія суддів зазначає, що порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи встановлено ст.323 КАС України, відповідно до ч.ч.1, 3, 4 якої якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає її за правилами цієї глави.

За результатами розгляду апеляційної скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд приймає постанову відповідно до статті 315 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, зазначену в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Колегія суддів зазначає, що доводи апелянта стосовно того, що строк затримання відповідача може бути продовжено лише на три місяці з посиланням на норми ст.58 Конституції України та ч.7 ст.183-7 КАС України, в редакції, що була чинною на момент затримання відповідача з поміщенням у ПТПІ, вже розглядались під час апеляційного розгляду справи за апеляційними скаргами Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України та заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина 1493) Державної прикордонної служби України.

Таким чином, хоча колегія суддів вважає, що норми діючого законодавства, які набули чинності з 15 грудня 2017 року, значно звужують права відповідача, створюють передумови для збільшення граничного терміну тримання в ПТПІ з 18 до 24 місяців тих іноземців, які затримані за час дії законодавства, що втратило силу, а збільшення з 3 до 6 місяців терміну звернення до суду з позовом про продовження строку тримання в ПТПІ, фактично позбавляє можливості іноземця до сплину граничного строку залишити ПТПІ в разі бездіяльності органу, який ініціював затримання особи, в той же час, відповідно до ч.4 ст.323 КАС України, суд позбавлений повноважень щодо перегляду рішення суду першої інстанції в цій частині з наданням оцінки відповідним доводам скаржника, оскільки таким доводам апелянта надано правову оцінку у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у даній справі, що ухвалена за наслідками розгляду апеляційних скарг Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України та заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2018 року.

На підставі вищенаведеного, враховуючи межі доводів апеляційної скарги, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою інших осіб, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 323, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу громадянина Єменської Республіки ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 11 червня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма