Справа № 824/230/18-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/230/18-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцький П.Д., розглянув в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:
В поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_1 (позивач) просить суд: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги; зобов`язати Чернівецький обласний військовий комісаріат подати Міністерству оборони України висновок щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.12.2015 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги. До вказаної заяви були додані необхідні документи, передбачені п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року. Відповідні матеріали того ж дня направлені відповідачем на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. Проте рішенням Комісії направлені документи були повернуті позивачу на доопрацювання в зв`язку з відсутністю документів, що свідчать про причини та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. З вказаним рішенням Комісії відповідач ознайомив позивача листом від 14.06.2016 року № 4486, в якому серед іншого зазначалось, що у разі надання позивачем необхідних підтверджуючих документів, матеріали будуть повторно направленні на розгляд Комісії.

12.02.2018 року позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткові документи, а саме витяги і виписки з історії хвороби за період з 2014 року по 2017 рік з листом, в якому просив відповідача повторно направити на розгляд Комісії матеріали про виплату одноразової допомоги.

Відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов відповідно до якого зазначив, що 12.02.2018 року Чернівецький обласний військовий комісаріат відмовив позивачу в направленні документів на розгляд комісії у зв`язку із відсутністю повного переліку документів, які повинні подаватися в Департамент фінансів міністерства оборони України. Оскільки зазначені комісією недоліки не усунуті, військовий комісаріат немає підстав для повторного направлення документів для призначення одноразової допомоги до Департаменту фінансів міністерства оборони України.. Витяги та виписки з історії хвороби, які надавалися позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із заявою 12.02.2018 року, не є належними документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Про зазначені недоліки Чернівецький ОВК листом № 230/соц. Від 15.02.2018 року повідомлено позивача та вказано на відсутність підстав, для повторного направлення документів на розгляд Комісії міністерства оборони України. Також повідомлено про можливість отримати довідку з Центрального архіву філіалу (військово-медичних документів) російської Федерації про обставини поранення (травми, контузії) під час участі в бойових діях ДРА.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги, а також справу розглядати у порядку письмового провадження.

Представники відповідача заперечував проти позову, надав пояснення суду по суті спору, а також заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, у разі неявки відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У частині 9 статті 205 КАС України зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, суд вважає, що немає перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, судом встановлено.

З 28.03.1982 року по 29.10.1984 року ОСОБА_1 проходив службу у Збройних Силах, в тому числі в період 01.01.1983 року по 29.10.1984 року брав участь в бойових діях на території республіки Афганістан у складі в/ч НОМЕР_1 на посаді старшого водія. (а. с. 22-27)

З 06.03.2014 року по 27.03.2014 року позивачем пройдено первинний огляд медико-соціальній експертній комісії. Відповідно до довідки АВ № 0275138 позивачу встановлено третю групу інвалідності (поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії). Інвалідність встановлена на строк до 01.04.2015 року. Дата чергового перегляду 26.03.2015 року. (а. с. 43)

З 23.02.2015 року по 26.03.2015 року позивачем пройдено повторний огляд медико-соціальній експертній комісії. Відповідно до довідки ААА № 407703 позивачу встановлено третю групу інвалідності (поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії). Інвалідність встановлена на строк до 01.04.2016 року. Дата чергового перегляду 15.03.2016 року. (а. с. 44)

З 15.01.2016 року по 01.03.2016 року позивачем пройдено повторний огляд медико-соціальній експертній комісії. Відповідно до довідки ААА № 235482 позивачу встановлено третю групу інвалідності (поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії). Інвалідність встановлена без терміново. (а. с. 45).

04.12.2015 року позивач звернувся з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату одноразової грошової допомоги. Надані разом із заявою документи відповідачем направлені на розгляд Комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

23.05.2016 року відповідно до протоколу № 36, комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, розглянувши подані позивачем документи, комісія дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання документів, поданих на розгляд особами з числа колишніх військовослужбовців, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975. У зв`язку з викладеним комісія повернула Чернівецькому обласному військовому комісаріату документи ОСОБА_1 (а. с. 46)

14.06.2016 року відповідач направив лист позивачу, в якому вказав, що у разі надання ним необхідних підтверджуючих документів, матеріали повторно будуть направлені на розгляд Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. (а. с. 47)

12.02.2018 року позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткові документи, а саме витяги і виписки з історії хвороби за період з 2014 року по 2017 рік. (а. с. .48-49)

15.02.2018 року відповідач у своєму листі № 230/соц повідомив позивача, що підтверджуючими документами, які свідчать про дату, обставини або причину поранення (травми, контузії) є: довідка командира військової частини в якій позивач проходив військову службу, про обставини поранення (травми, контузії); матеріали службового розслідування отриманого поранення (травми, контузії) з військової частини, в якій позивач проходив військову службу; військово-медичні документи, які видані позивачу під час проходження військової служби (свідоцтво про хворобу, облікові записи медичної книжки); архівна довідка з Центрального архіву філіалу (військово-медичних документів) Російської Федерації м. Санкт-Петербург, про обставини поранення (травми, контузії) під час участі в бойових діях в ДРА. Наданих позивачем повторно документах, відсутні вищезазначені підтверджуючі документи, що свідчать по причину та обставини поранення, та відповідно Чернівецький обласний військовий комісаріат не має підстав повторно направлення документів на розгляд Комісії МО України. (а. с. 50-51)

Дослідженням письмових доказів встановлено, зокрема: дослідженням акту комісійного судово-медичного обстеження № 037 Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи встановлено, що на основі даних комісійного судового-медичного обстеження громадянина ОСОБА_1 1964 року народження відомих обставин випадку та у відповідності з наявними питанням, комісія прийшла до висновку, що на тілі ОСОБА_1 виявленні рубці тильно-зовнішньої поверхні передпліччя в верхній третині, тім`яній ділянці зліва, у лобовій ділянці зліва в проекції зовнішнього кута лівої брови. Відмічені у п. 1 дійсного «Заключення» рубці є наслідками загоєння наявних у минулому ран, які могли виникнути в термін та за обставин, відмічених вище, тобто бути результатом травмування кулею лівої гомілки та скалками вибухового пристрою інших відмічених ділянок під час перебування підекспертного на території ДРА в 1982 та 1983 роках та виконання інтернаціонального обов`язку з участю в бойових діях. (а. с. 29-30)

Із змісту витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 104 від 13.03.2012 року видно, що поранення громадянина ОСОБА_1 , 1964 року народження, підтверджене даними судово-медичного обстеження № 037 від 27.02.2012 року Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи: поранення: «Множинні вогнепальні відламкові поранення (контузії) в голову, в праву руку (1983р.) з наявністю зміцнілих шкірних рубців, розмірами в тім`яній ділянці зліва рубець 3,3х0,5 см., у зовнішнього кута лівої брови та дещо зверху в лобовій ділянці рубець розмірами до 2х0,2 см. По тильній поверхні правового передпліччя рубець розмірами до 4х0,5 см., в цій же ділянці лінійний рубець аналогічних властивостей, який своїм подовжником іде у відповідності до подовжника кінцівки, в місцях поранення», Поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії. (а. с. 31).

Крім того вказані обставини підтверджуються наступними доказами, зокрема: із змісту витягу з історії хвороби № 6412 видно, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 25.11. по 08.12.2014 року; згідно виписки з історії хвороби № 2345 видно, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 07.05.2015 року по 18.05.2015 рік; згідно витягу з історії хвороби № 5833 видно, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 07.10. по 20.10.2015 року; відповідно до виписки з історії хвороби № 4483 видно, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 12.12.2017 року по 21.12.2017 рік, травми - 1983 року отримані під час проходження служби в Афганістані під час бойових дій. (а.с. 32, 36,37, 42).

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані наступними нормативно-правовими актами, чинними на час виникнення спірних правовідносин: Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року

№ 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ), Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 року № 975, (далі Порядок № 975).

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно ст. 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 11 Закону № 2011-ХІІ законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені більш високі норми щодо соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, ніж ті, що містить законодавство України, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно ст. 12 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно ст. 2 Закону № 2011-ХІІ ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; 4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; 5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; 6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві; 7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 9) отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", указами Президента України.

Згідно ст. 161 Закону № 2011-ХІІ у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно ст. 162 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону; б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Відповідно ст. 163 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 161 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 161 цього Закону.

У випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

У разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його (її) звільнення з військової служби обіймав (обіймала) посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів цих державних органів, установ, організацій, до яких він (вона) були відряджені.

У такому самому порядку здійснюється виплата одноразової грошової допомоги особам, які мають право на її отримання у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, якого було відряджено до державного органу, установи, організації із залишенням його на військовій службі.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 164 Закону № 2011-ХІІпризначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою за відомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно п. 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно п. 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Судом встановлено, оскільки позивачу одноразова допомога не призначалася та не виплачувалася, останній в додатках до заяви від 12.02.2018 року надав відповідачу відповідний перелік доказів, як передбачено нормативно правовими актами.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії ААА № 235482 позивачу встановлено третю групу інвалідності (поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії). Інвалідність встановлена без терміново.

Із змісту витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 104 від 13.03.2012 року видно, що поранення громадянина ОСОБА_1 , 1964 року народження, підтверджене даними судово-медичного обстеження № 037 від 27.02.2012 року Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи: поранення: «Множинні вогнепальні відламкові поранення (контузії) в голову, в праву руку (1983р.) з наявністю зміцнілих шкірних рубців, розмірами в тім`яній ділянці зліва рубець 3,3х0,5 см., у зовнішнього кута лівої брови та дещо зверху в лобовій ділянці рубець розмірами до 2х0,2 см. По тильній поверхні правового передпліччя рубець розмірами до 4х0,5 см., в цій же ділянці лінійний рубець аналогічних властивостей, який своїм по довжником іде у відповідності до по довжника кінцівки, в місцях поранення», Поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у своєму листі № 230/соц повідомив позивача, що підтверджуючими документами, які свідчать про дату, обставини або причину поранення (травми, контузії) є: довідка командира військової частини в якій позивач проходив військову службу, про обставини поранення (травми, контузії); матеріали службового розслідування отриманого поранення (травми, контузії) з військової частини, в якій позивач проходив військову службу; військово-медичні документи, які видані позивачу під час проходження військової служби (свідоцтво про хворобу, облікові записи медичної книжки); архівна довідка з Центрального архіву філіалу (військово-медичних документів) Російської Федерації м. Санкт-Петербург, про обставини поранення (травми, контузії) під час участі в бойових діях в ДРА. Наданих позивачем повторно документах, відсутні вищезазначені підтверджуючі документи, що свідчать по причину та обставини поранення, та відповідно Чернівецький обласний військовий комісаріат не має підстав повторно направлення документів на розгляд Комісії МО України.

Згідно п. 21.22. Наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, Розшук архівних документів, необхідних для вирішення питання про причинний зв`язок захворювань (поранень) колишніх військовослужбовців, проводять військові комісаріати.

Тобто, обов`язок встановлення причин та обставин отримання поранення колишніх військовослужбовців покладений на Чернівецький обласний військкомат.

З урахуванням зазначених та встановлених обставин, судом встановлено, що відповідач не врахував встановленні обставини, не надав жодних підтверджень того, що Позивач має одну з підстав для не виплати грошової допомоги, передбачених у ст. 164 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

При зверненні із заявою щодо отримання одноразової грошової допомоги Позивачем подано всі необхідні документи, які вказують на проходження військової служби в Афганістані де велись бойові дії та отримання травм - поранень, як передбачено пунктом 11 Порядку № 975. Вказана правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 28.04.2017 року по справі № 825/109/17.

Зокрема, Вищий адміністративний суд України зазначає, акт судово-медичного огляду та витяг з протоколу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв є документами, що підтверджують обставини поранення, та доказують, що поранення не пов`язане із вчиненням Позивачем кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Вищим адміністративним судом України в ухвалі по справі № 542/1264/16-а від 19 квітня 2017 року, висловлена правова позиція, що витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, а також довідка до Акту огляду медико-соціальною експертною комісією є належними та достатніми доказами відповідно до вимог Порядку від 25 грудня 2013 року № 975.

Крім того, засіданням Військово-лікарської комісії Західного регіону встановлено причинний зв`язок захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв Позивача.

Також, Центральна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України (надалі - ЦВЛК) листом № 2524 від 26.05.2017 року надала роз`яснення щодо формулювання постанови для колишнього військовослужбовця поранення яке отримане внаслідок вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Зокрема ЦВЛК, зазначає, що уразі надходження документів, що містять інформацію про отримання військовослужбовцем захворювання, поранення, контузій, травм, каліцтв за обставин пов`язаних із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження виноситься постанова: «Поранення, одержане в результаті нещасного випадку, так пов`язане з проходженням військової служби», згідно пп. «в», п. 21.5, Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 (надалі Наказ № 402).

У той же час, як витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця - структурного підрозділу Міністерства оборони України № 104 від 13.03.2012 року поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Протокол № 104 від 13.03.2012 року підтверджує, що поранення позивача не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або тне є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Позивачем було подано акт комісійного судово-медичного № 037 від 27.02.2012 року Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи: «Множинні вогнепальні відламкові поранення (контузії) в голову, в праву руку (1983р.) з наявністю зміцнілих шкірних рубців, розмірами в тім`яній ділянці зліва рубець 3,3х0,5 см., у зовнішнього кута лівої брови та дещо зверху в лобовій ділянці рубець розмірами до 2х0,2 см. По тильній поверхні правового передпліччя рубець розмірами до 4х0,5 см., в цій же ділянці лінійний рубець аналогічних властивостей, який своїм по довжником іде у відповідності до по довжника кінцівки, в місцях поранення», Поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії ААА № 235482 причиною інвалідності є поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом та зазначено у постановах по справах, зокрема, справа: № 806/694/16 від 28.02.2018 року, № 278/3011/16-а від 22.03.2018 року, 750/7847/17 від 24.04.2018 року, 296/3517/17 від 17.04.2018 року, 729/426/17 від 25.05.2018 року, щодо документів, які свідчать про причини та обставини поранення, яка вказує, що документами які свідчать про причини та обставини отримання поранення є Довідки до акту МСЕК, Витяг з протоколу Центральної військово-лікарської комісії, Висновок спеціаліста у галузі суд-мед експертизи, які і було надано Позивачем Відповідачу.

Зокрема у постанові Верховного суду по справі 729/426/17 від 25.05.2018 року, зазначається, що єдиним нормативним актом, який визначає перелік документів, що додаються до заяви про причини та обставини поранення є Порядок № 975.

Абзацом 6 п. 11 Порядку № 975, серед іншого, визначено, що до заяви про призначення одноразової грошової допомоги додається документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Порядок № 975 не визначає який саме документ (медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, висновок експерта, протокол військово-лікарської комісії, довідка МСЕК, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги.

Позивачу, як військовослужбовцю, якому встановлена інвалідність III групи внаслідок поранення отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, що вказує на те, що він мас право на призначення одноразової грошової допомоги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем було подано усі необхідні документи, передбачені пунктом 11 Порядку № 975, однак, Відповідачем було прийнято протиправне рішення, щодо відмови у повторному направлені документів на розгляд комісії Міністерства оборони України.

Статтею 19 Конституції України визначено що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 2 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити в повному обсязі.

Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З метою належного виконання рішення суду суд вважає за доцільне встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-80, 90, 139, 241-246, 250, 251, 255, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей".

3. Зобов`язати Чернівецький обласний військовий комісаріат подати Міністерству оборони України висновок щодо призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", встановленою Додатком 13 до "Положення про організацію в Міністерстві оброни України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей", затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року № 530.

4. Зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень Чернівецький обласний військовий комісаріат, подати у 15 денний строк з дня отримання рішення суду звіт про виконання судового рішення.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Суддя П.Д. Дембіцький