Справа № 2а-1967/11
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа №2а-1967/11

провадження №К/9901/33315/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М.,

суддів Коваленко Н.В., Стародуба О.П.,

розглянув в порядку письмового провадження матеріали касаційної скарги Васильківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2016 (головуючий суддя Корнієнко С.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Твердохліб В.А., суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.) у справі №2-а-1967/11 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Василькові Київської області про зобов`язання вчинити дії.

I. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_2 звернулась до Васильківського міськрайонного суду Київської області із заявою про визнання її правонаступником ОСОБА_3 у адміністративній справі №2а-1967/11 за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Василькові Київської області про визнання незаконними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії з донарахування та виплати пенсії.

2. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області 12.10.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2017, ОСОБА_2 визнано правонаступником ОСОБА_3, яка померла 21.05.2015, у адміністративній справі №2а-1967/11 за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Василькові Київської області про зобов'язання провести перерахунок пенсії.

3. У поданій касаційній скарзі Васильківське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Київської області із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити у задоволенні заяви.

II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

4. Вирішуючи заяву ОСОБА_2, суди попередніх інстанцій встановили, що постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.03.2011 у справі №2а-1967/11, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 15.10.2012, частково задоволено адміністративний позов: зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Василькові Київської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, за період з 10.11.2010 по 10.05.2011, виходячи виключно із законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком; зобов'язано після здійснення відповідного перерахунку і виплати заборгованості призначити ОСОБА_3 пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи виключно із законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком.

5. 30.08.2013 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Київській області Чертком О.Ф. винесено постанову ВП №39602817 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2а-1967/11, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області.

6. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Відділом державного реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, ОСОБА_3 померла 21.05.2015.

7. Постановою від 30.06.2015 року ВП №39602817 закінчено виконавче провадження з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв'язку із смертю стягувача).

8. Листом від 10.06.2016 №2819/06 Васильківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області повідомило приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Нещасну Т.М. про те, що за судовими рішеннями ОСОБА_3 нараховані та не виплачені грошові кошти у розмірі 28734,00 грн.

9. 30.08.2016 приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області Нещасною Т.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2, яка є донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

10. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з коштів у розмірі 28734,00 грн., що належали померлій на підставі довідки, виданої Васильківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області 10.06.2016 за №2819/06.

11. Враховуючи наведені обставини та беручи до уваги той факт, що відповідно до ст. 55 КАС України (у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваних судових рішень) правонаступництво допускається на будь-якій стадії адміністративного процес, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для заміни позивача у справі її правонаступником.

IIІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

12. Заявник касаційної скарги зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій помилково застосували норми процесуального права, оскільки після закінчення зазначеного вище виконавчого провадження було завершено всі стадії адміністративного процесу в даній справі, а відтак у судів попередніх інстанцій не було законних підстав для заміни позивача її правонаступником.

13. ОСОБА_2 проти задоволення касаційної скарги заперечила та зазначила, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни позивача її правонаступником.

IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

15. Відповідно до ст. 55 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступну правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

16. Частиною 4 ст. 257 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) встановлено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

17. Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

18. Відповідно до ч. 1 ст. 264 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

19. Аналогічні положення закріплені у ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження".

20. Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

21. Отже, спірні правовідносини допускають правонаступництво.

22. Як встановлено в ч. 4 ст. 124 Конституції України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

23. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

24. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

25. У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) зазначено, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

26. У рішенні Європейського Суду України з прав людини від 29 червня 2004 року у справі "Півень про України" визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

27. Отже виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

28. На підставі викладено, доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування ст. 55 КАС України, оскільки після закінчення виконавчого провадження було завершено всі стадії адміністративного процесу в даній справі, Судом відхиляються як безпідставні.

29. З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення ксаційної скарги немає.

Керуючись ст. 55, 264 КАС України (у редакції до 15.12.2017), ст. 345, 351КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Васильківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2017 у справі №2-а-1967/11 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Н.В. Коваленко

Суддя О.П. Стародуб