Справа № 200/21875/16-а (2-а/200/919/16)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2018 року справа № 200/21875/16-а (2-а/200/919/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В.,

суддів: Чабаненко С.В. Чумака С.Ю. ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 березня 2017 року у справі №200/21875/16-а (головуючий 1-ї інстанції Шевцова Т.В.) за позовом Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих сум допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 22.12.2016 року звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1, в якому просив стягнути з відповідача на користь УПСЗН надміру нараховані бюджетні кошти в сумі 15727,20 грн..

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 березня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПП НОМЕР_1, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради надміру нараховані бюджетні кошти в розмірі 15727 грн. 20 коп., а також сплачений управлінням судовий збір у сумі 1600 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити.

Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу.

Учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у разі відсутності клопотань від всіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З тексту адміністративного позову вбачається, що відповідач - ОСОБА_1, є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 01.12.2014 року № (а.с.22).

На підставі заяв ОСОБА_1 від 11.06.2015 року, 04.12.2015 року, 25.04.2016 року, 21.06.2016 року управлінням праці та соціального захисту населення йому було призначено щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до п.2 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01.10.2014 року №505.

Згідно перевірки Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області виявлено, що ОСОБА_1 на депозитному рахунку має кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, у звязку з чим виплату допомоги було припинено з 01.11.2016 року.

Згідно повідомлення про переплату соціальної допомоги, з урахуванням зазначеної обставини, ОСОБА_1 не мав права на допомогу та йому надмірно були перераховані кошти в сумі 15727,20 грн. (а.с.7).

У звязку з не поверненням ОСОБА_1 зазначених коштів в добровільному порядку, УПСЗН Шевченківської районної у місті Дніпрі ради звернулось до суду з позовом про стягнення зазначених коштів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття оскаржуваного судового рішення) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття оскаржуваного судового рішення) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття оскаржуваного судового рішення) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття оскаржуваного судового рішення) громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності обєднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) обєднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Позивач не вказав закон, у якому зазначено про можливість звернення субєкта владних повноважень з таким адміністративним позовом до фізичної особи, а перелічені у пунктах 1 - 4 цієї норми випадки, коли особа може бути відповідачем у адміністративній справі за позовом субєкта владних повноважень, до предмета спору у справі, що розглядається, не відносяться.

Відповідно до пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 1 жовтня 2014 р. № 505 (в редакції на час подання адміністративного позову) уповноважений представник сімї, якому призначено грошову допомогу, зобовязаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

За змістом статті 177 Цивільного кодексу України гроші є обєктами цивільних прав.

Отримавши грошові кошти у вигляді щомісячної адресної допомоги, ОСОБА_1 набув право власності на них, та йому, як власникові цих грошових коштів, належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження ними.

Отже, оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття ОСОБА_1 права власності на виплачені УПСЗН Шевченківської районної у місті Дніпрі ради грошові кошти та їх стягнення з відповідача, як з недобросовісного набувача, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер, а тому його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Вказана правова позиція висловлена в постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі №П/811/Є1917/14.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що за субєктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору, дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинна розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття постанови судом апеляційної інстанції) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття постанови судом апеляційної інстанції) суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття постанови судом апеляційної інстанції) судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з помилковим застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду та закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 243, 250, 238, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 березня 2017 року у справі № 200/21875/16-а задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 березня 2017 року у справі № 200/21875/16-а скасувати.

Закрити провадження у справі № 200/21875/16-а за позовом Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих сум допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Розяснити позивачу право звернення з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: С.Ю. Чумак