Справа № 308/8307/17
Суддя: Леміш О. М.
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд закарпатської області

в складі: головуючого судді Леміш О.М

секретаря Химинець О.Я

представника позивача ОСОБА_1Г

відповідача - ОСОБА_2

перекладача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення іноземця з України ,-

В С Т А Н О В И В:

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся з адміністративним позовом до гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення іноземця з України.

Свій позов позивач мотивуав тим, що відповідач 20 серпня 2017 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Ужгород» на напрямку 259 прикордонного знаку в контрольованому прикордонному районі при спробі незаконного перетинання державного кордону поза пунктом пропуску з України в Словацьку Республіку у складі групи осіб. Документи що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України відсутні.

В зв'язку з вчиненням адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та зясування обставин правопорушення.

Викладене свідчить, що державу Україну відповідач використовував як країну транзиту; наміру залишитись в Україні для подальшого проживання не мав; намагався незаконно потрапити до країн Західної Європи.

Вивчаючи матеріали адміністративної справи відповідача, можна прийти до висновку, що реалізуючи свої права та свободи, він міг встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Вибравши найбільш легкий, однак, незаконний спосіб потрапити до країн Західної Європи, усвідомлюючи, що для досягнення цієї мети порушуватиме законодавство України, відповідач своїми діями грубо та свідомо порушив законодавство України.

Відповідач, підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не має.

Оскільки відповідач українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надали допомогу у поверненні до країни походження, а також коштів достатніх для повернення до країни походження, або внесення застави немає, рішення про примусове повернення виконати не в змозі, слід прийти до висновку, що даний громадянин не в змозі самостійно залишити територію України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у адміністративному позові, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав .

Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 , 20 серпня 2017 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Ужгород» на напрямку 259 прикордонного знаку в контрольованому прикордонному районі при спробі незаконного перетинання державного кордону поза пунктом пропуску з України в Словацьку Республіку у складі групи осіб.Як зазначалось в обгрунтування позову позивачем , документи що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України відсутні.

В зв'язку з вчиненням адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та зясування обставин правопорушення.

від 23.08.2017 року начальником Чопського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства , гр. ОСОБА_4 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Так, спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України,Кодексом адміністративного судочинства України,Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 3ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч. 1 ст. 26 ЗУ України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Згідно з частиною 1статті 30 Закону України № 3773-VI Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Таким чином, відповідно до змісту наведених норм примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обовязкові обставини, а саме прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

При цьому суд зазначає, що обовязковість попереднього прийняття уповноваженим органом державної влади України рішення про примусове повернення має на меті, зокрема, надання особі, щодо якої таке прийнято, строку та можливості добровільно покинути територію України. А факт ухилення від виїзду після прийняття цього рішення може бути встановлено та підтверджено лише після закінчення строку, наданого іноземцю чи особі без громадянства.

У звязку із зазначеним вище суд приходить до висновку, що після затримання відповідача позивачем не приймалося рішення про його примусове повернення із наданням строку добровільного виконання цього рішення в порядку ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Таким чином позивачем не дотримано встановленого законодавством порядку видворення іноземців і осіб без громадянства з території України.

Зазначене узгоджується також з позицією, викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні».

Крім того, аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.12.2016 у справі № 359/7066/16-а.

Враховуючи вищенаведені норми діючого законодавства, ураховуючи відсутність в матеріалах позовної заяви доказів надання відповідачу строку для виїзду за межі України та ухилення відповідача від виїзду після прийняття рішення про повернення або доказів наявності обґрунтованих підстав вважати, що останній ухилятиметься від виконання такого рішення, позовні вимоги позивача в частині примусового видворення з території України відповідача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України строком на шість місяців, то такі вимоги також є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки за нормами ст. 289 КАС України застосуванням судом до іноземця таких заходів як затримання або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України можливо у разі, якщо відносно останньої подано адміністративний позов про примусове видворення, та наявні обґрунтовані підстави вважати, що особа буде ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Аналізуючи вищевикладені обставини, враховуючи, що відповідач має документ що посвідчує його особу , на території України потрапив по візі , суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цілому .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 194, 211, 217, 288, 289, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 26, 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» за № 1 від 25 червня 2009р., суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення іноземця з України - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Леміш О.М