Справа № 809/737/18
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2018 р. №809/737/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі судового засідання Бунич Т.В.,

за участю: представників позивача Павлюк В.В., Андрухович І.М.,

представника відповідача Строєва О.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Лижна школа" до управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправними, скасування припису та постанови -,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю "Лижна школа" (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до управління Держпраці в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання протиправними, скасування припису та постанови.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.04.2018 дану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

У строк, встановлений судом, вказані недоліки позивач усунув, тому ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що дії відповідача з проведення перевірки є протиправними, а оскаржувані рішення за наслідками даної перевірки прийняті без достатніх підстав та всупереч вимогам чинного законодавства.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, суду пояснили, що у період з 05.03.2018 року по 07.03.2018 року посадовими особами управління Держпраці в Івано-Франківській області здійсненне інспекційне відвідування ТОВ "Лижна школа", за результатами якої винесено припис та прийнято постанову про накладення штрафу в розмірі 781 830 грн. Зазначили, що на їх думку оскаржувані припис та постанова про накладення штрафу винесені контролюючим органом протиправно, а дії по проведенню перевірки не відповідають вимогам чинного законодавства. Зокрема вказали, що на момент проведення контрольного заходу інспектором не дотримано порядку проведення перевірки, не пред'явлено службового посвідчення та не вручено акт проведення перевірки у строк визначений законом. Крім цього тривалість інспекційного відвідування перевищувала встановлені законодавством терміни. Зазначили, що за своїм змістом договори про надання послуг укладені між позивачем та фізичними особами є цивільно-правовими договорами, а висновки відповідача про наявність у цих договорах ознак трудового договору та порушення відповідачем вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України є помилковим. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що позивачем порушено вимоги частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, а тому винесений припис та постанова про накладення штрафу за №09-05-339/52 від 29.03.2018 року, на думку відповідача, винесені правомірно. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в адміністративній справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що на підставі наказу про перевірку від 28.02.2018 року за № 181-Д та направлення від 28.02.2018 року за №04-13/15-10/1180, управлінням Держпраці в Івано-Франківській області проведено інспекційне відвідування товариства з обмеженою відповідальністю "Лижна школа" з питань додержання законодавства про працю.

В ході здійснення даного заходу контролю посадовою особою управління Держпраці складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 07.03.2018 року № 09-05-46/80.

Перевіркою виявлено порушення позивачем вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, зокрема позивач замість оформлення трудових відносин з сімома працівниками, громадянами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 уклав договори цивільно-правового характеру, що мають ознаки трудових договорів (а.с. 17-19).

В судовому засіданні встановлено, що на підставі акту інспекційного відвідування відповідачем винесено оскаржені припис про усунення виявлених порушень №09-05-46/80-64 від 07.03.2018 року та постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за №09-05-339/52 від 29.03.2018 року, якою за порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України на ТОВ "Лижна школа" накладено штраф у розмірі 781 830 грн. згідно абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України (а.с. 20-23).

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників (стаття 1 Кодексу законів про працю України).

Частиною 1 статті 1 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, повинен дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Загальне визначення цивільно-правового договору міститься у статті 626 Цивільного Кодексу України, згідно частини 1 якої договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного Кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відтак, цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Суд зазначає, що за договором про надання послуг, укладеним між власником і громадянином, останній зобов'язується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Тому цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання разової конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів і у разі досягнення цієї мети, договір вважається виконаним і дія його припиняється.

При цьому за договором про надання послуг оплачується не процес праці, а її результати, котрий визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Як встановлено судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лижна школа" як замовником та сімома громадянами: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 як виконавцями укладено договори про надання послуг від 01.03.2018 року. Предметом вказаного договору є надання послуг відповідно до Додатка №1, яким передбачено, що виконавець зобов'язується надати послуги з навчання катанню на лижах клієнтам замовника, а замовник зобов'язується прийняти й оплатити виконану виконавцем роботу. Оплата послуг виконавця здійснюється шляхом щомісячної оплати і сплачується останнім числом місяця в якому надані відповідні послуги.

Так враховуючи вищевказані норми та як слідує з аналізу договорів цивільно-правового характеру, останні містять такі ознаки трудових договорів: виконавці послуг виконують роботу за посадою інструктора з гірських лиж, яка передбачена штатним розписом підприємства; послуги, які надають виконавці згідно договорів цивільно-правового характеру належать до основної діяльності ТОВ "Лижна школа" та надаються виконавцями систематично, про що свідчить неодноразове їх переукладання.

Окрім цього оплата послуг замовника за даними договорами цивільно-правового характеру здійснюється щомісячно і сплачується останнім числом місяця, в якому надавалися послуги, що є характерним для виплати заробітної плати.

Також в судовому засіданні представники позивача визнали, що у відповідності до пункту 1.2 вказаних цивільно-правових договорів, виконавці надають послуги для клієнтів замовника, тобто навчають катанню на лижах третіх осіб, а не суб'єкта даних договорів. Вказане не відповідає правовій природі цивільно-правового договору визначеного цивільним законодавством, оскільки цивільно-правовий договір передбачає надання послуг однією із сторін договору іншій.

Таким чином, вказані вище договори про надання послуг погіршують становище працівника у порівнянні з законодавством про працю та відповідно до ст. 9 КЗпП України вважаються недійсними.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Статтею 23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час певної роботи.

Отже, Кодексом законів про працю України передбачено різні підстави залучення працівників до роботи без порушення законодавства про працю, а також їх- прав та законних інтересів.

Згідно частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, саме найманий працівник, тобто особа, яка перебуває у фактичних трудових відносинах з працедавцем.

За наявності ознак, притаманних трудовим відносинам, повинен укладатися трудовий договір, а не договір цивільно-правового характеру.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до внутрішнього переконання, що відносини, які виникли згідно договорів про надання послуг від 01.03.2018 року, укладених між ТОВ «Лижна школа» та сімома громадянами мають ознаки трудових правовідносин до яких слід застосовувати норми трудового законодавства.

З урахуванням викладеного позивачем допущено порушення законодавства про працю, а саме ч.3 ст. 24 КЗпП України.

Твердження позивача про те, що інспектор відповідача при здійсненні інспекційного відвідування не пред'явила свого службового посвідчення та нею порушено строк проведення даного інспектування не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.

Здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань регламентується Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).

Відповідно до п. 14 Порядку № 295 визначено, що об'єкт відвідування має право не допустити інспектора праці до проведення інспекційного відвідування, якщо інспектор праці не пред'явив свого службового посвідчення.

На етапі допуску до здійснення заходу контролю суб'єкт господарювання може поставити питання про необґрунтованість його призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необгрунтованого здійснення контролю.

Водночас, допуск до здійснення заходу контролю нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні заходу контролю, у зв'язку з чим за умови такого допуску підставою для скасування рішення може бути лише неправильність його прийняття по суті.

Наданим правом недопуску до здійснення інспекційного відвідування ТОВ «Лижна школа» не скористалася, чим фактично визнало підставність її проведення.

Крім цього, направленням від 28.02.2018 року № 04-13/15-10/1180 визначено строк здійснення інспекційного відвідування з 05.03.2018 року по 07.03.2018 року.

Проте, в судовому засіданні встановлено, що дане направлення вручене уповноваженому представнику ТОВ «Лижна школа» 06.03.2018 року перед здійсненням інспекційного відвідування. Фактичний час початку здійснення інспекційного відвідування позивача є 09 год. 00 хв. 06.03.2018 року, яке завершилось о 16 год. 00 хв. 07.03.2018 року, що підтверджується актом інспекційного відвідування від 07.03.2018 року № 09-05-46/80.

Тому, твердження позивача про порушення інспектором праці процедури проведення інспекційного відвідування та порушення строків здійснення інспекційного відвідування є необгрунтованими та безпідставними.

Окрім цього відповідно до п. 26 Порядку № 295, у разі відмови керівника чи уповноваженого представника об'єкта відвідування від підписання або за неможливості особистого вручення акта і припису акт та припис складаються у трьох примірниках.

Два примірники акта і припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об'єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 року № 1-р «Про перенесення робочих днів у 2018 році» робочий день з п'ятниці 09.03.2018 року перенесено на суботу 03.03.2018 року. Так, четвер 08.03., п'ятниця 09.03., субота 10.03. та неділя 11.03.2018 року були вихідними днями.

Оскільки наступним робочим днем був понеділок 12.03.2018 року, то акт інспекційного відвідування від 07.03.2018 року № 09-05-46/80 та припис про усунення виявлених порушень від 07.03.2018 року № 09-05-46/80-64 правомірно надіслані позивачу 12.03.2018 року рекомендованим листом з описом вкладення, що підтверджується квитанцією Укрпошти наявною в матеріалах адміністративної справи.

Таким чином твердження позивача про порушення управлінням Держпраці строків надсилання акту та припису є також безпідставним.

Разом з тим процедура накладення штрафів за порушення законодавства про працю передбачена Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок № 509).

Штрафи за порушення законодавства про працю можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Відповідно до п. З Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дня складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Пунктом 4 Порядку № 509 передбачено, що справа щодо накладення штрафу розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Таким чином, рішення про накладення штрафу на суб'єкта господарювання має бути прийняте в двадцятип'ятиденний строк з дня складення та підписання акту заходу контролю.

20.03.2018 року уповноваженому представнику позивача вручено повідомлення про виклик на розгляд справи про накладення штрафу, в якому зазначено, що 29.03.2018 року проводитиметься розгляд справи про накладення штрафу.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП Укрїни юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно 29.03.2018 року уповноваженою посадовою особою Управління Держпраці на ТзОВ «Лижна школа» за порушення позивачем законодавства про працю правомірно винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 781 830 грн.

Згідно приписів частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу на переконання суду відповідачем повністю виконано свій процесуальний обов'язок доказування правомірності винесення оскаржуваних рішень. Натомість позивачем не доведено обставин на яких грутуються його позовні вимоги.

Таким чином, суд вважає, що висновок управління Держпраці в Івано-Франківській області про порушення позивачем частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України зроблений правомірно, а відтак припис про усунення виявлених порушень №09-05-46/80-64 від 07.03.2018 року та постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за №09-05-339/52 від 29.03.2018 року в розмірі 781 830 грн. винесені контролюючим органом законно.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

На підставі статті 628 Цивільного Кодексу України, частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, керуючись статтями 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лижна школа" (код 38608981), вул. Свободи, 275/15, м. Яремче, Івано-Франківська область, 78500

Управління Держпраці в Івано-Франківській області (код 39784625) вул. Незалежності, 67, м. Івано-Франківськ, 76018

Суддя /підпис/ Гундяк В.Д.

Рішення складене в повному обсязі 12 червня 2018 р.