Справа № 813/1777/18
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№813/1777/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області (далі - позивач, ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1.) про стягнення заборгованості у розмірі 2550, 00 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 11.10.2017 на адресу управління, Департамент економічного розвитку Львівської міської ради скерував подання № 23/Р-11-3267 про порушення відповідачем Закону України "Про рекламу". Як наслідок 14.11.2017 було складено протокол № 0403 про порушення відповідачем вимог ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу". У зв'язку з чим позивачем скеровано на адресу відповідача вимогу про надання належним чином завірених копій документів, що мають відношення до справи та письмових пояснень по факту вчинення порушення законодавства про рекламу. Однак, відповідач жодним чином не відреагував на вимогу, інформацію про вартість розміщеної реклами в супереч вимог ст.ст. 26, 27 Закону України "Про рекламу" позивачу не надав. 04.01.2018 було прийнято рішення № 0007 про накладення на відповідача штрафу у розмірі 2550, 00 грн за порушення законодавства про рекламу. Вказане рішення було скероване на адресу відповідача, однак як стверджує позивач відповідач у встановлений законодавством строк не сплатив штраф, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

На адресу суду повернувся конверт з копією ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі від 03.05.2018. Згідно копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місце проживання відповідача є АДРЕСА_1).

Відповідно до частини 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Таким чином, враховуючи частину 11 статті 126 КАС України, такі обставини вказують, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 3 травня 2018 року прийнято позовну заяву ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд всебічно і повно з'ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступне.

Суд встановив, що 19 вересня 2017 року Департамент економічного розвитку Львівської міської ради скерував на адресу ФОП ОСОБА_1 вимогу № 23/Р-11-2921 про порушення вимог ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу", а саме: самовільно встановлено спеціальну конструкцію зовнішньої реклами, на рекламоносій на фасаді будинку, на проспекті Червоної Калини, 105 та запропоновано відповідачу до 28.09.2017 усунути зазначене порушення.

11 жовтня 2017 року Департамент економічного розвитку Львівської міської ради скерував на адресу ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області подання № 23/Р-11-3267 про порушення ФОП ОСОБА_1 ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу", зокрема ФОП ОСОБА_1 самовільно встановлено спеціальну конструкцію зовнішньої реклами, на рекламоносій на фасаді будинку, на проспекті Червоної Калини, 105.

14 листопада 2017 року головним спеціалістом відділу контролю за рекламою та дотримання антитютюнового законодавства Блонар М.М. складено протокол № 0403 про розміщення ФОП ОСОБА_1 (адреса: 79027, АДРЕСА_1) зовнішньої реклами за адресою: м. Львів, проспект Червоної Калини, 105 (рекламоносій на фасаді будинку) з ознаками порушення вимог ч. 1 ст.16 Закону України "Про рекламу" без наявності дозволу на розміщення зовнішньої реклами від органів місцевого самоврядування.

ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про рекламу" 14.11.2017 скерувало на адресу ФОП ОСОБА_1 вимогу № 7-1-13/7047 про надання до 11.12.2017 належним чином завірених копій: свідоцтва про державну реєстрацію або виписки з ЄДРПОУ; договору оренди приміщення чи документу на право власності або договору на право тимчасового користування місцем для розміщення рекламного засобу; договору з розповсюджувачем (рекламодавцем) реклами, актів виконаних робіт до нього; дозволу на розміщення зовнішньої реклами (якщо такий є); документів щодо вартості розповсюдженої реклами, та/або виготовлення реклами, та/або вартості розповсюдження реклами; документів, що підтверджують факт оплати за виготовлену рекламу (макетів реклами тощо), акти виконаних робіт; інших документів, що мають відношення до справи та письмові пояснення по факту вчинення порушення законодавства про рекламу. Водночас, позивач повідомив відповідача, що розгляд справи про порушення законодавства України про рекламу буде проведено 04.01.2018 з 10:00 год до 12:00 год.

Однак, як стверджує позивач на вказану вимогу відповідач жодним чином не відреагувала, інформацію про вартість розміщеної реклами, розповсюдженої з порушення вимог рекламного законодавства не надав.

11 грудня 2017 року ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області прийнято рішення № 0373 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу щодо ФОП ОСОБА_1

ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області 04.01.2018 складено протокол засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу № 0012.

04 січня 2018 року ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області прийнято рішення № 0007 про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 2550,00 грн. за порушення вимог ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу", зокрема за самовільне розповсюдження та розміщення зовнішньої реклами у населеному пункті без дозволу органів місцевого самоврядування.

25 січня 2018 року вказане рішення листом № 7-1-13/150 скеровано на адресу ФОП ОСОБА_1 Так, у листі позивач повідомив відповідача, що у п'ятнадцятиденний термін з дня отримання рішення про накладення штрафу, відповідач повинен скерувати на адресу управління документи, що підтверджують сплату штрафу.

Втім, відповідач не виконав рішення № 0007 від 04.01.2018 та не сплатив у добровільному порядку штраф, внаслідок чого позивач звернувся з даним позовом до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно з ст. 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про рекламу" визначено засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження, розміщення та споживання реклами.

Процедура та порядок здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів реклами встановлені Законом України "Про рекламу" та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.04 № 693.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про рекламу", цей Закон регулює відносини, пов'язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил (2067-2003-п), що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Під час видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється.

Згідно з частиною 1 та 2 ст. 26 Закону України "Про рекламу" визначено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами. На вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Частиною 4 ст.27 Закону України "Про рекламу" передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на:

- рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п'ятикратної вартості розповсюдженої реклами;

- виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, у розмірі п'ятикратної вартості виготовлення реклами;

- розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, у розмірі п'ятикратної вартості розповсюдження реклами.

Повторне вчинення перелічених порушень протягом року тягне за собою накладення штрафу у подвійному від передбаченого за ці порушення розмірі.

Згідно з ч. 5 ст. 27 Закону України "Про рекламу", вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов'язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 6 ст.27 Закону України "Про рекламу", за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 7 ст.27 Закону України "Про рекламу", у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог Закону України "Про рекламу", на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.9 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року за №693, підставою дня розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Держспожінспекції та її територіальних органів.

Згідно з п. 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Відповідно до п.18 згаданого Порядку, за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 76 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.ст. 44, 77 КАС України, учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Станом на день розгляду справи, відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ним сплачено до державного бюджету штраф у розмірі 2550,00 грн

Також в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що вказане рішення відповідачем оскаржувалося.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають до задоволення шляхом стягнення коштів з ФОП ОСОБА_1 у розмірі 2550, 00 грн на користь державного бюджету.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, то відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

Вирішив :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (79027, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України 2550 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.М. Брильовський