Справа № 265/2699/18
Суддя: Костромітіна О. О.
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/2699/18
Провадження №2-а/265/159/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 4 роти лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції 4 роти лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обгрунтування поданої позовної заяви вказував на те, що 15 березня 2018 року о 09:20 годині інспектором 4 роти лейтенантом поліції ОСОБА_2 (далі інспектор патрульної поліції) відносно нього була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП та застосувала стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Із зазначеною постановою він не погоджується, оскільки 15.03.2018 року приблизно о 09:20 годин, він на автомобілі Mitsubishi Lanser, номерний знак НОМЕР_1, рухався вулицею Митрополитською, повернувши ліворуч з вулиці Куприна в бік проспекту Будівельників. Його наздогнав автомобіль патрульної поліції, подаючи сигнал зупинитися. Після того, як дорожні обставини дозволили йому здійснити безпечну зупинку він зупинив свій автомобіль на парковці біля автомагазину «Планета», розташованому за адресою вулиця Зелінського, 112. Після зупинки співробітник поліції пояснила йому причину зупинки тим, що він нібито порушив ПДР, користуючись засобом звязку під час руху по вулиці Митрополитська, будинок 209/35. Він в свою чергу висловив свої заперечення і пояснив, що під час руху засобами звязку не користувався та наполіг на тому, що причина зупинки його транспортного засобу є необгрунтованою. Після чого інспектор поліції стала вимагати від нього надати їй документи, які посвідчують право керування автомобілем, власності на нього та поліс обовязкового страхування. Вона, в свою чергу, показала відеозапис на планшеті, де він повертав ліворуч з вулиці Куприна на вулицю Митрополитську, на якому не було видно навіть водія, не кажучи про те, що водій нібито розмовляв по телефону. Поліцейські погодились с тим, що на запису нічого не видно, але продовжували стояти на своєму, обгрунтовуючи цю зупинку своїми внутрішніми переконаннями. Через деякий час вищевказана інспектор поліції, тримаючи в руках, як потім йому стало відомо, постанову, яку вона винесла без його присутності, стала вимагати у нього, щоб він її підписав. Він в свою чергу попросив щоб йому пояснили зміст складеної у відношенні його постанови, на що інспектор поліції швидко зачитала її зміст, із якого він майже нічого не зрозумів, про що сказав інспектору поліції і попросив перенести розгляд адміністративного провадження на інший час для того, щоб отримати юридичну консультацію, але у відповідь отримав відмову у зв»язку з тим, що постанову вже складено. Крім того, дійсний поліс про обовязкове страхування, хоча і на незаконну вимогу, він надавав, однак не звернув уваги на те, що він пред'явив прострочену, а не діючу страховку. На підставі вищенаведених, сумнівних фактів які засновувались на припущеннях та на упередженій позиції відносно нього, інспектор поліції винісла постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 425 гривень, але зробивши допис власноручно в протоколі в невстановленій для цього графі інспектор Ханакова Л.С. вказала суму 850 гривень та надаючи реквізити пояснила, що він повинен сплатити саме 850 гривень, чим на його думку намагалася скоїти злочин, передбачений ст. 190 КК України. Просить суд визнати незаконною та скасувати постанову серії АР № 443626 від 15 березня 2018 року, винесену інспектором роти № 4 батальйону УПП в м.Маріуполі ОСОБА_2 відносно нього про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за ч.1 ст. 126, ч.2 ст.122 КУпАП.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Інспектор роти № 4 батальйону УПП в Донецькій області ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, направивши на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає що постанова про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною, також просила долучити до матеріалів справи в якості доказів оптичний диск з відеозаписом, а також провести розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову за наступних підстав.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно доч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Судом встановлено, що постановою інспектора роти № 4 батальйону УПП в місті Маріуполі лейтенанта поліції ОСОБА_2, серія АР № 443626 від 15 березня 2018 року ОСОБА_1К було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126, ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Згідно вказаної постанови 15 березня 2018 року о 09-30 годині ОСОБА_1К, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lanser, державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Митрополитській, буд.209/35, під час руху користувався засобами зв»язку, тримаючи їх у руці, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п. 2.9 «д» ПДР України, крім того при зупинці на вимогу співробітників поліції не увімкнув сигнал аварійної світлової сигналізації, чим порушив п. 9.9 «б» ПДР України, а при перевірці документів не мав при собі належного полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР України.

Відповідно до п.2.9 «д» Правил дорожнього руху водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами звязку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до п.9.9 «б» Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов»язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем жодними належними та допустимим доказами не доведено факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення у виді порушень пунктів 2.9 «д», 9.9 «б» Правил Дорожнього Руху України, зокрема, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що позивач рухався по вулиці Митрополітській і включив правий поворот і заїхав у спеціально відведене місце для парковки автомобіля, після чого до нього під»їхав автомобіль патрульної поліції, але з відеозапису не вбачається того, що ОСОБА_1 розмовляв по мобільному телефону та водій отримав вимогу від інспектора патрульної поліції зупинитися, як то вказував представник відповідача. Також вбачається, що під час складення постанови ОСОБА_1 факт інкримінованого порушення спростовував та стверджував, що він правил дорожнього руху не порушував.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, представлені не були.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Підсумовуючи наведене, встановивши відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1 КУпАП суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що позивач надав поліцейському на його вимогу поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, у якого закінчився термін дії. Однак при подачі письмових пояснень до суду позивач надав копію полісу зі строком дії з 14 березня 2018 року до 13 березня 2019 року включно. Суд розцінює вказаний факт, як відсутність зазначеного полісу раніше, оскільки позивачем не було здійснено дій щодо надання інспектору поліції діючого на той час полісу та зазначений факт не спростовувався самим позивачем, про що свідчить відеозапис.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема ст.279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

З наданого відповідачем відеозапису вбачається, що інспектор патрульної поліції ОСОБА_3 розпочав розгляд справи про адімністративне правопорушення на місці вчинення, роз»яснив права особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Проте, постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесено інспектором патрульної поліції ОСОБА_2, тобто особою, яка не розглядала справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, винесена з порушенням вимог ст. 279 КУпАП, отже підлягає скасуванню, а адміністративна справа підлягає направленню на новий розгляд, внасліідок чого задовольняє позов частково.

Крім того, суд не вбачає підстав для визнання дій відповідача неправомірними, оскільки вирішення даного питання не входить до компетенції суду при розгляді поданого ОСОБА_1 позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в сенсі ст.286 КАС України, внаслідок чого відмовляє у задоволенні цієї частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 23, 33-34, 36, 121, 126, 251, 252, 256, 283 КУпАП, Правилами дорожнього руху, ст.ст. 243 -246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 4 роти лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 443626 від 15 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП направити на новий розгляд до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 11 червня 2018 року.

Суддя Костромітіна О.О.