Справа № 802/2367/17-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2367/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

07 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Сторчака В. Ю. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року (головуючий суддя Жданкіна Н.В., повний текст рішення виготовлено 08.02.2018 року) у справі №802/2367/17-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови та розрахунку,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області, в якому просила визнати незаконними та скасувати постанову по справі про адміністративно-господарське правопорушення від 05.12.2017 року, винесену начальником Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області щодо стягнення з неї штрафу в сумі 1700,00 грн. та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів №17526 від 17.11.2017 року, яким їй нарахована плата за проїзд в сумі 133,92 євро.

Мотивуючи підставність визнання протиправними оскаржувані в межах даної справи постанови від 05.12.2017 року та розрахунку №17526 від 17.11.2017 року, позивач зазначила про відсутність підстав для нарахування плати за проїзд та накладення штрафних санкцій відносно саме фізичної особи ОСОБА_2, оскільки транспортний засіб марки MAN 18.224 реєстраційний номер НОМЕР_1, який був предметом перевірки з боку Укртрансбезпеки, перебував та перебуває в оренді ТОВ "Торгівельна кампанія "Вернісаж" згідно укладеного договору.

Крім того, позивач зазначала про порушення відповідачем в ході визначення плати за проїзд Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 27.06.2007 року № 879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування".

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Так, зокрема, апелянт вказує на відсутність належної мотивації висновків суду першої інстанції, який, на її думку, не повно дослідив правовідносинами, що склались між сторонами, та не здійснив належної перевірки доводів викладених в позовній заяві.

Відповідач правом подання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд справи призначено та здійснено в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 має у власності транспортний засіб MAN 18.224 реєстраційний номер НОМЕР_1, який надано в строкову оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Вернісаж", згідно договору оренди б/н від 25 жовтня 2017 року та акту прийому-передачі майна до Договору оренди від 25 жовтня 2017 року.

На підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 09.11.2017 року № 1077, направлення на перевірку від 13.11.2017 року № 009056 та відповідно до графіку проведення рейдових перевірок територіальними органами Укртрансбезпеки на листопад 2017 року, державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області 17.11.2017 року на 106 км автомобільної дороги М21 "Житомир - Могилів-Подільський" була проведена рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

При проведенні вказаної рейдової перевірки у пункті габаритно-вагового контролю на ділянці автомобільної дороги М21 "Житомир - Могилів-Подільський" 106 км посадовими особами відповідача здійснено зважування автомобільного транспорту марки MAN 18.224 реєстраційний номер НОМЕР_1, який на праві власності належить ОСОБА_2, та перебував під керуванням водія ОСОБА_4, в результаті чого встановлено, що перевезення вантажу здійснювалось без належним чином оформлених документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Зокрема, перевіряючими виявлений факт перевищення навантаження на автомобільну вісь транспортного засобу.

За результатами проведеного 17.11.2017 року зважування транспортного засобу посадовими Укртрансбезпеки було складено талон №00981 від 17.11.2017 року 10:29 та довідку № 0004126, відповідно до якої повна маса транспортного засобу склала 21,5 т, а навантаження на осі склало 6,7 та 14,8 т (а.с. 40, 43).

За результатами вимірювання відповідачем було складено Акт № 0017526 від 17.11.2017 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 44) та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №17526 від 17.11.2017 року на загальну суму до сплати 133,92 Євро, згідно якого навантаження на одиничну ось склало 14,8 т при допустимих 11,0 т. Перевищення нормативного параметру на 3,8 т (тобто на 34,5 % більше від нормативного параметру) (а.с. 42).

Крім того, 17.11.2017 року складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксовано порушення позивачем вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: в порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 вказаного Закону перевізник надавав послуги з перевезення вантажу згідно накладної №17724 з перевищенням вагових обмежень без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону (без оформлення дозволу на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів).

В подальшому на адресу позивача направлено повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідно до якого ОСОБА_2 запропоновано прибути 05.12.2017 року до Управління Укртрансбезпеки в Вінницькій області для участі у розгляді справи по акту проведення перевірки від 17.11.2017 року (а.с. 38).

За результатами розгляду справи про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт та на підставі акту перевірки від 17.11.2017 року Ууправлінням Укртрансбезпеки в Вінницькій області прийнято постанову №032252 від 05.12.2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративно-господарської відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Не погоджуючись з розрахунком №17526 від 17.11.2017 року та постановою №032252 від 05.12.2017 року, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що відповідач як субєкт владних повноважень, при прийнятті оскаржуваного розрахунку діяв з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), у спосіб, передбачений законодавством України, та за наявності допущених перевізником порушень. Також, окружним судом акцентовано увагу на тому, що представником позивача не надано жодного доказу чи пояснення та навіть не здійснено спроби довести відсутність перевищення транспортним засобом, що належить позивачці, нормативних вагових параметрів.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку виниклим правовідносинам, враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, не заперечуючи факт перевищення допустимих вагових параметрів, оскаржує факт пред'явлення саме їй для сплати розрахунку від 17.11.2017 року за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 133,92 євро та постанови №032252 від 05.12.2017 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн., як перевізнику, яким, як стверджує позивач, вона не є.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про транспорт» нормативні акти, які визначають умови перевезення, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо, є обов'язковими для власників транспорту.

Відповідно пункту 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 7 вересня 1998 року N 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС забороняється.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров'я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" зазначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до статті 49 Закону України "Про автомобільний транспорт" водій транспортного засобу зобов'язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Відповідно до акту № 0017526 перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 17.11.2017 року, суб'єктом, що перевірявся, зазначена саме ОСОБА_2

В спростування вказаного, позивач, зазначила, що документами на підтвердження факту передачі належного їй на праві власності автомобіля у тимчасове користування іншому суб'єкту господарювання є Договір оренди б/н від 25 жовтня 2017 року та акт прийому-передачі майна до Договору оренди від 25 жовтня 2017 року, що додані до матеріалів справи (а.с. 15, 57).

На переконання судової колегії, окружним судом обґрунтовано відхилено посилання сторони позивача на те, що відповідач при складанні під час вагового контролю та за його результатами документів помилково визначив перевізником та платником плати за проїзд власника транспортного засобу ОСОБА_2, оскільки доданий до матеріалів справи Договір оренди не може бути належним та допустимим доказом визначення для вимог Закону України Про автомобільний транспорт перевізника, оскільки всупереч ч.2 ст. 799 ЦК України є нотаріально не засвідчениим. Дана обставина позивачем в ході апеляційного перегляду справи також спростована не була.

Щодо доводів позивача про неправомірність калькуляції зважування та розрахунку дистанції маршруту, судова колегія також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не доведеності позивачем приведення вагових параметрів транспортного засобу до установлених нормативів та проходження всього маршруту транспортним засобом від місця навантаження до місця розвантаження.

Матеріали апеляційної скарги, жодних доказів в спростування наведеного висновку також не містять.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 27.06.2007 № 879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування".

За визначеннями у пункті 2 цього Порядку габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (пункт 3 Порядку).

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у пунктах 15 - 25 зазначеного Порядку.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

Відповідно до п. 30 Порядку плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

За результатами вагового контролю транспортного засобу позивача було встановлено, що повна маса транспортного засобу становить 21,5 т, навантаження на осі: 6,7/14,8 (при нормі 11 / 11). Відстань перевезення 62 км.

Враховуючи, що нормативно допустиме навантаження на ось становить 11 т, перевищення склало 3,8 т (14,8 т - 11 т = 3,8 т.), що згідно п. 2 Ставок за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні становить понад 20 відсотків та за кожні наступні 5 відсотків 0,15, за розрахунком плати за проїзд підлягає до сплати сума 133,92 євро ((0+0,72+0)х62х3).

При цьому судова колегія відхиляє посилання позивача на те, що розмір плати за проїзд повинен складати 37,62 Євро, оскільки в даному випадку перевищення допустимої маси відбулось у 34,5%, в звязку з чим розрахунок ставки відповідно до п.2 Ставок повинен розраховуватись за формулою 20 % + 5% + 5% + 5%, що дорівнює (0,27+0,15+0,15+0,15) = 0,72 Євро/км.

Крім того, судова колегія враховує отриманні судом першої інстанції пояснення представника відповідача, які також жодним чином не спростовані позивачем, щодо того, що повна відстань, яку мав пройти перевіряємий транспортний засіб посадовими особами Укртрансбезпеки була встановлено на підставі отриманих від водія відповідного транспортного засобу документів, зокрема видаткової накладної №17724 від 17.11.2017 року, де адресою покупця товару визначено с. Комсомольське (Махновка), внаслідок чого відстань від пункту навантаження м. Вінниця до пункту розвантаження с. Комсомольське (Махновка) Вінницька область за супутниковими даними сервісу Google складає приблизно 62 км. (а.с. 41).

В даному випадку, судова колегія критичної розцінює посилання апелянта на те, що фактично пройдена автомобілем відстань, яка мала бути врахована при розрахунку розміру плати за проїзд, є меншою ніж вістань, яку автомобіль мав намір пройти у відповідності до видаткової накладної №17724 від 17.11.2017 року. Зокрема обгрунтовуючи вказане твердження позивач посилається на факт відсутності у відповідача доказів подальшого руху автомобіля позивача після його виїзду з пункту контролю дорогами загального користування.

В розрізі встановленого, судова колегія вбачає за необхідне звернути увагу на те, що і самим позивачем жодних доказів в підтвердження фактичної відстані, яку пройшов автомобіль до пункту перевірки також не надано, що робить наведені пояснення останнього необгрунтованими та такими, о можуть бути розцінені судом виключного як припущення.

За такого правового врегулювання та обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач, як субєктом владних повноважень, діяв законно та в межах наданих йому повноважень, правомірно провівши рейдову перевірку транспортного засобу позивача, результати якої оформлено шляхом складення акту перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а також, розрахунку плати за проїзд великовагових, та (або) великогабаритних транспортних засобів, у зв'язку з чим, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_3 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанцій правильно встанови обставин справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 червня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6