Справа № 809/2060/15
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2018 року

Київ

справа №809/2060/15

адміністративне провадження №К/9901/13586/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білоуса О.В.,

суддів - Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2015 року (головуючий суддя Ліщинський А.М., судді - Довга О.І., Запотічний І.І.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та скасування висновку про результати перевірки,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - Калуська ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області), в якому просила визнати неправомірними дії відповідача при проведенні перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» та скасувати Висновок від 15 травня 2015 року №122 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» (далі - Висновок), яким встановлено, що позивачем у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік у Розділі ІV «Відомості про транспортні засоби» не відображено легковий автомобіль Ford Escort 1995 року випуску, дата реєстрації 3 серпня 2006 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2 червня 2015 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Калуської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області при проведенні перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», начальника архівного відділу Калуської районної державної адміністрації ОСОБА_2 в частині порушення пункту 12 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року №1100. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 36,54 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визнано неправомірними дії Калуської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області при проведенні перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», начальника архівного відділу Калуської районної державної адміністрації ОСОБА_2 в частині порушення пункту 12 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року №1100. Скасовано Висновок Калуської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 15 травня 2015 року №122 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади».

Не погодившись з ухваленим у справі судовим рішенням апеляційної інстанції, Калуська ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2 червня 2015 року залишити в силі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 9 лютого 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

ОСОБА_2 скористалася своїм правом та надіслала до суду заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначила, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на встановлені обставини та висновки оскаржуваного судового рішення.

Справу згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 1 лютого 2018 року передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Білоуса О.В. (суддя-доповідач), Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної скарги.

За приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги.

Оскільки відповідач вбачає незаконність оскаржуваного судового рішення в тому, що судом безпідставно задоволено позовні вимоги в частині скасування Висновку від 15 травня 2015 року №122 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», суд касаційної інстанції перевіряє його законність та обґрунтованість в цій частині в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 2 листопада 1999 року була призначена на посаду інспектора відділу освіти, спеціаліста другої категорії Калуської районної державної адміністрації та прийняла присягу державного службовця, з 1 жовтня 2008 року призначена на посаду начальника архівного відділу районної державної адміністрації Калуської районної державної адміністрації, що підтверджено записами у трудовій книжці.

16 березня 2015 року ОСОБА_2 написала та подала голові Калуської районної державної адміністрації заяву про надання згоди на проходження перевірки, оприлюднення відомостей щодо себе відповідно до Закону України «Про очищення влади». Разом із заявою нею було подано копію декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563 та Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року № 1100, посадовими особами Калуської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області проведено перевірку відомостей, визначених у пункті 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» відносно позивача.

15 травня 2015 року контролюючим органом складено Висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» № 122, в якому зафіксовано, що позивачем у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майнових прав, набутих нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно ОСОБА_2

В оскаржуваному Висновку також зазначено, що у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік у Розділі ІV «Відомості про транспортні засоби» не відображено легковий автомобіль Ford Escort 1995 року випуску, дата реєстрації 3 серпня 2006 року.

Разом з тим, у зазначеному Висновку вказано, що за результатами проведеної перевірки відносно позивача, вартість майна відповідає наявній податковій інформації про доходи, а отже придбано із законних джерел.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що Калуською ОДПІ при проведенні перевірки відносно позивача порушено пункт 12 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», однак підстави для скасування висновку від 15 травня 2015 року №122 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» начальника архівного відділу районної державної адміністрації ОСОБА_2 відсутні, оскільки матеріалами справи підтверджується розбіжність, що полягає у незадекларуванні позивачем легкового автомобіля Ford Escort 1995 року випуску, власником якого є позивач.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що легковий автомобіль Escort 1995 року випуску, дата реєстрації 3 серпня 2006 року, який був відчужений громадянину ОСОБА_5 за генеральною довіреністю, вибув із власності ОСОБА_2, а тому у неї були відсутні підставі для зазначення його у Розділі ІV «Відомості про транспортні засоби» Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

Верховний Суд погоджується із висновками суду першої інстанції, а рішення суду апеляційної інстанції вважає помилковим, враховуючи таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про очищення влади» визначає правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні.

Визначення очищення влади (люстрація) міститься у частині першій статті 1 Закону України «Про очищення влади» та означає встановлену цим Законом або рішенням суду заборону окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Згідно статті 2 вказаного Закону заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо: 1) Прем'єр-міністра України, Першого віце-прем'єр-міністра України, віце-прем'єр-міністра України, а також міністра, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, Голови Національного банку України, Голови Антимонопольного комітету України, Голови Фонду державного майна України, Голови Державного комітету телебачення і радіомовлення України, їх перших заступників, заступників; 2) Генерального прокурора України, Голови Служби безпеки України, Голови Служби зовнішньої розвідки України, начальника Управління державної охорони України, керівника центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, керівника податкової міліції, керівника центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, їх перших заступників, заступників; 3) військових посадових осіб Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців служби за призовом під час мобілізації; 4) членів Вищої ради юстиції, членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, професійних суддів, Голови Державної судової адміністрації України, його першого заступника, заступника; 5) Глави Адміністрації Президента України, Керівника Державного управління справами, Керівника Секретаріату Кабінету Міністрів України, Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики, їх перших заступників, заступників; 6) начальницького складу органів внутрішніх справ, центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту; 7) посадових та службових осіб органів прокуратури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Національного банку України; 8) членів Центральної виборчої комісії, Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, голів та членів національних комісій, що здійснюють державне регулювання природних монополій, державне регулювання у сферах зв'язку та інформатизації, ринків цінних паперів і фінансових послуг; 9) керівників державних, у тому числі казенних, підприємств оборонно-промислового комплексу, а також державних підприємств, що належать до сфери управління суб'єкта надання адміністративних послуг; 10) інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування; 11) осіб, які претендують на зайняття посад, зазначених у пунктах 1 - 10 цієї частини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 1 жовтня 2008 року займала на посаду начальника архівного відділу районної державної адміністрації Калуської районної державної адміністрації.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про очищення влади» передбачено, що особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

Позивачем відповідно до Закону України «Про очищення влади» було подано заяву про згоду на проходження перевірки.

Згідно з пунктами 10-12 статті 5 Закону України «Про очищення влади» у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки. Такий висновок може бути оскаржений особою в судовому порядку.

У разі встановлення за результатами перевірки особи недостовірності відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, надсилає копію висновку про результати перевірки до Міністерства юстиції України для офіційного оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України інформації про надходження такого висновку та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», не пізніш як у триденний строк з дня одержання такого висновку.

Пунктом 2 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року №1100, (далі - Порядок) встановлено, що перевірки проводяться апаратом Державної фіскальної служби України, а також її територіальними органами (державними податковими інспекціями) за місцем проживання особи, стосовно якої проводиться перевірка.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведеної перевірки 15 травня 2015 року Калуською ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області складено Висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» № 122, в якому встановлено розбіжності, які полягають у невідображенні позивачем у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік у Розділі ІV «Відомості про транспортні засоби» транспортного засобу.

Так, згідно Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, позивачем не вказано відомості про право власності на легковий автомобіль Ford Escort 1995 року випуску, дата реєстрації 3 серпня 2006 року.

Однак, під час проведення перевірки відповідачем отримано відповідь Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Калуша, Калуського, Галицького, Долинського, Рогатинського та Рожнятівського районів при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області на запит від 23 березня 2015 року за № 1015/10/09-06-17-01/1303, в якому вказано, що згідно АІПС «Автомобіль» Центру ДАІ з обслуговування м. Калуша, Калуського, Галицького, Долинського, Рогатинського та Рожнятівського районів за позивачем зареєстровано транспортний засіб, а саме легковий автомобіль Ford Escort 1995 року випуску, дата реєстрації 3 серпня 2006 року свідоцтво НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1.

14 травня 2015 року ОСОБА_2 надала Калуській ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області письмові пояснення щодо майна, не вказаного у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, у яких зазначила, що автомобіль Ford Escort 1995 року випуску, дата реєстрації 3 серпня 2006 року за генеральною довіреністю від 11 вересня 2009 року нею переданий громадянину ОСОБА_5, а в декларацію відомості про автомобіль не внесла помилково.

Тобто, з викладеного вбачається, що право власності на легковий автомобіль Ford Escort 1995 року випуску, зареєстровано за позивачем, а тому контролюючим органом правомірно вказано в оскаржуваному висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» № 122 стосовно встановлених розбіжностей, які полягають у невідображенні власником в своїй Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік транспортного засобу Ford Escort 1995 року випуску.

Разом з цим, у висновку вказано, що за результатами проведеної перевірки відносно позивача, вартість майна відповідає наявній податковій інформації про доходи, а отже придбано із законних джерел.

В силу пункту 3 Порядку, проведення перевірки, фактично полягає в:

- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

- порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів. При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

За такого правового врегулювання, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вважає, що отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність, або наявність недостовірностей або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями.

За приписами пункту 5 статті 5 перевірці підлягають:

1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону;

2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, у висновку, що складається за результатами перевірки контролюючий орган зобов'язаний зазначити про встановлену недостовірність або невідповідність по кожному з перелічених критеріїв, зокрема, вказати чи все майно, яке підлягає декларуванню вказано особою у декларації, а також про відповідність вартості майна, набутого (не всього задекларованого, а лише набутого) на час перебування на посадах, отриманим із законним джерел доходам.

Враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування оскаржуваного Висновку, оскільки матеріалами справи підтверджується розбіжність, що полягає у незадекларованні позивачем транспортного засобу, який їй належить на праві приватної власності.

Отже, враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції дійшов обгрунованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування Висновку від 15 травня 2015 року №122 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади».

Львівський апеляційний адміністративний суд, неправильно застосувавши норми матеріального права, помилково скасував рішення суду першої інстанції.

Приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З огляду на викладене, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2015 року підлягає скасуванню, а постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2 червня 2015 року - залишенню в силі.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2015 року скасувати.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2 червня 2015 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді І.Л.Желтобрюх

Т.Г.Стрелець