Справа № 825/1664/18
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

31 травня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/1664/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тихоненко О.М.,

за участю секретаря Якуш І.В.,

представників позивача Булбак О.А., Руденок Л.М.,

та представника відповідача Коленченка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Північного офісу Держаудитслужби до Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Інститут археології Національної академії наук України про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

03.04.2018 Північний офіс Держаудитслужби (далі - ПО Держаудитслужби, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради (далі - Управління ЖКГ, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Інститут археології Національної академії наук України про стягнення з відповідача до бюджету м. Чернігова грошові кошти в сумі 50696,73 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що в ході ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідача перевіряючими виявлено порушення Управлінням ЖКГ вимог Бюджетного кодексу України, оскільки за рахунок коштів загального фонду міського бюджету за КТКВК 100203 «Благоустрій міст, сіл, селищ» КЕКВ 2240 «Оплата послуг (крім комунальних)» проведено оплату послуг з охоронних археологічних досліджень без фактичного їх отримання на суму 50696,73 грн (з ПДВ), чим завдано збитків місцевому бюджету на вказану вище суму.

18.04.2018 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. У відповідності до статтей 261-262 Кодексу адміністративного судочинства України заявами по суті є позов, відзив, відповідь на відзив та заперечення.

07.05.2018 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній не визнає позовні вимоги, просить відмовити в їх задоволенні, в зв'язку з необґрунтованістю, оскільки будь-яких порушень вимог чинного законодавства Управлінням ЖКГ не допущено та усунуто порушення встановлені у вимозі позивача від 20.11.2017 № 25-06-14/7018 (а.с.121-127).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 призначено дану справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

16.05.2018 позивачем надано відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що в ході ревізії Управлінням ЖКГ надано дублікат висновку (лист Інституту археології НАН України від 19.10.2017 № 125/01-15-872), відповідно до змісту якого неможливо встановити, коли саме в 2016 році проведено охоронні археологічні роботи. Водночас згідно з п. 10.1 Договору № 100203_72 від 04.11.2016, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 в частині виконання робіт. Враховуючи те, що умовами договору не передбачено інші господарські зобов'язання ніж ті, що встановлені даним договором, строк дії даного договору починається з 04.11.2016. Таким чином послуги з охоронних археологічних досліджень по вказаному договору не могли виконуватися раніше дати укладання договору. Тобто Управлінням ЖКГ проведено оплату послуг Інституту археології НАН, фактичне виконання яких не підтверджено документально, Договір № 100203_72 від 04.11.2016 на виконання охоронних археологічних досліджень в зоні проведення підготовних робіт укладених після завершення ремонтно-будівельних робіт по цьому об'єкту (реконструкція бульвару по проспекту Миру від вул. Івана Мазепи до вул. С. Русової (улаштування території біля фонтану, реконструкція чаші та системи водопостачання фонтану), що є порушенням Бюджетного кодексу України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню (а.с.145-147).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до п. 5.4.4.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю ПО Держаудитслужби на IІІ квартал 2017 року проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління ЖКГ за період з 01.02.2016 по 30.06.2017.

Ревізію проведено з 31.07.2017 по 24.10.2017 у відповідності до питань програми ревізії та робочого плану від 27.07.2017 з відома начальника Управління ЖКГ Куца Я.В. та начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Бакеєвої Л.А. Ревізію зупинено на період з 19.08.2017 по 30.08.2017, з 04.09.2017 по 14.09.2017, з 22.09.2017 по 02.10.2017, з 04.10.2017 по 12.10.2017 для проведення зустрічних звірок.

За результатами ревізії складено акт від 31.10.2017 № 06-30/05 (а.с. 13-20).

Вважаючи висновки викладені у вищевказаному акті ревізії протиправними, Управління ЖКГ оскаржило їх в адміністративному порядку (а.с.21), однак заперечення відповідача не були прийняті, оскільки, на думку перевіряючих, не спростовують факт допущення порушення (а.с.23-26).

На підставі висновків акту ревізії позивачем сформовано та направлено вимогу щодо усунення порушень законодавства від 20.11.2017 № 25-06-14/7018 (а.с. 91-92).

В пункті 2 вимоги позивача зазначено, що під час ревізії встановлено порушення законодавства, яке не усунуто станом на 20.11.2017, а саме в порушення вимог ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VІ, за рахунок коштів загального фонду міського бюджету (КТКВК 100203 «Благоустрій міст, сіл, селищ» КЕКВ 2240 «Оплата послуг (крім комунальних») Управлінням ЖКГ проведено оплату послуг Інституту археології НАН України з охоронних археологічних досліджень по об'єкту «Реконструкція бульвару по проспекту Миру від вул. І. Мазепи до вул. С. Русової в м. Чернігові (улаштування території біля фонтану)», розташованих в охоронній археологічній зоні м. Чернігова», без фактичного їх отримання в сумі 50696,73 грн (з ПДВ), чим завдано збитки бюджету на відповідну суму.

У зв'язку із наведеним, ПО Держаудитслужби вимагало від відповідача усунути виявлені порушення законодавства в установленому законом порядку.

Оскільки вимоги щодо відшкодування відповідачем на користь бюджету м. Чернігова коштів в сумі 50696,73 грн. не виконані, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України від 26.01.1993 № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939).

Відповідно до абзацу першого ст. 1 Закону № 2939 здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (далі - Положення), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до п. 7 Положення Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 2 Закону № 2939).

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі (ч. 2 ст. 2 Закону № 2939).

Статтею 4 Закону № 2939 встановлено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Пунктом 6 Положення передбачено, Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право, у тому числі, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пп. 9 п. 4 Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме:

вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог;

звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідні норми Положення узгоджуються зі ст. 10 Закону № 2939, якою визначено право органу державного фінансового контролю, зокрема пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (п.7 ст. 10 Закону № 2939).

Пунктом 10 статті 10 Закону № 2939 встановлено право органу державного фінансового контролю звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до п. 13 ст. 10 Закону № 2939 при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Частиною 2 статті 15 Закону № 2939 встановлено, що Законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Судом встановлено, що на виконання умов договорів, наявності підстав для перерахування коштів державного та місцевого бюджетів по реконструкції бульвару по проспекту Миру від вул. Івана Мазепи до вул. С. Русової у м. Чернігові (у тому числі: улаштування території біля фонтану, реконструкція чаші та системи водопостачання фонтану; встановлення світломузичної системи фонтану; реконструкція технічного приміщення) між Управлінням ЖКГ (Замовник) - та Інститутом археології НАН України (Виконавець) укладено договір на виконання охоронних археологічних досліджень № 100203_72 від 04.11.2016 (далі - Договір № 100203_72 від 04.11.2016) (а.с.88-89).

Предметом даного договору є надання послуг Виконавцем з охоронних археологічних досліджень в зоні проведення підготовчих робіт для розкриття траншей для прокладання водопостачання для фонтану по об'єкту «Реконструкція бульвару по проспекту Миру від вул. С. Русової в м. Чернігові (улаштування території біля фонтану)», розташованих в охоронній археологічній зоні м. Чернігова».

Ціна Договору № 100203_72 від 04.11.2016 визначена на підставі протоколу погодження договірної ціни (Додаток №1 до Договору) і становить 50 696,73 грн. у відповідності із прикладеним до вказаного договору кошторисом на проведення археологічних досліджень. Орієнтовна площа робіт, охоплена археологічними дослідженнями у відповідності з п. 3 кошторису, складає 45 кв.м. (а.с.90).

Кошторис на проведення археологічних досліджень на території будівельного майданчика зазначеного об'єкту складений у відповідності з діючим Тимчасовим збірником цін на науково-проектні роботи по нерухомих пам'ятках історії та культури Української PCP (ТЗЦНПР-91), затвердженим наказом Держбуду УРСР від 24.06.1991 №75 (а.с.90 на звороті).

У кошторисі зазначено, що вартість археологічних досліджень визначена у відповідності з пунктом 6.15 з використанням зазначених цін у таблиці 38 глави 2 «Археологічні дослідження» розділу 6 «Археологічні дослідження у зоні охорони пам'яток історії та культури». При цьому слід зауважити, що у пункті 6.14 ТЗЦНПР-91 зазначено, що цінами таблиці 38 передбачена вартість польових археологічних досліджень під час проведення земляних робіт відповідно до методичних вказівок - ручним способом за допомогою лопати, рівними шарами однакової товщини (не більш неповного штика лопати - 20см), з переглядом ґрунту методом перебирання або просіюванням, під наглядом археолога.

Відповідно до п. 4.1 Договору № 100203_72 від 04.11.2016 оплата робіт здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок Виконавця робіт відповідно до виставлених ним рахунків та актів виконаних робіт по завершенню робіт.

В п. 5.2 Договору № 100203_72 від 04.11.2016 зазначено, що при завершенні польових робіт Виконавець представляє Замовнику висновок для погодження проведення будівельних робіт в межах дослідженої ділянки.

Згідно з п.10.1 Договору № 100203 72 від 04.11.2016 Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до 31.12.2016 в частині виконання робіт.

Також, пунктом 11.4 Договору № 100203_72 від 04.11.2016 визначено, що «після підписання цього Договору всі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються цього Договору, втрачають юридичну силу».

На виконання п. 4.1 Договору № 100203_72 від 04.11.2016 (а саме: оплати робіт на підставі виставлених рахунків та актів виконаних робіт) до ревізії надано Акт № 1 здачі - прийому робіт за договором підряду № 1002013_72 від 04.11.2016 на суму 50 696,73 грн., зобов'язання за якими зареєстровано та взято на облік 09.11.2016 в Управлінні Державної казначейської служби України у м. Чернігові (а.с.30).

Відповідно до платіжного доручення № 261 від 16.11.2016 Управлінням ЖКГ перераховано кошти на рахунок Інституту археології НАН України в сумі 50 696,73 грн (а.с.29).

На виконання умов договорів, укладених Управлінням ЖКГ з ТОВ «Центрсервісбуд» (генеральний підрядник), № 150101_102 від 23.09.2016 (роботи по реконструкції бульвару по проспекту Миру від вул. Івана Мазепи до вул. С. Русової (улаштування території біля фонтану) та № 150101 46 від 12.08.2016 (реконструкція чаші та системи водопостачання фонтану на бульварі по проспекту Миру від вул. Івана Мазепи до вул. С. Русової у м. Чернігові) по яким складено акти приймання виконаних будівельних робіт:

- за договором №150101_46 від 12.08.2016 (акт №2 від 13.10.2016 на суму 128723,10 грн., акт №1 від 07.10.2016 на суму 528 350,69 грн., акт №3 від (додатково до акту №2) на суму 728308,42 грн.));

- за договором № 150101 102 від 23.09.2016 (акт №1 від 11.10.2016 на суму 1379594,93 грн.), що відповідно до первинних документів та даних бухгалтерського обліку Управлінням ЖГК проведено оплату за виконані роботи ТОВ «ЦЕНТРСЕРВІСБУД» на загальну суму 2 764 977,14 грн., у тому числі:

- за договором № 150101_46 від 12.08.2016 в сумі 1385382,21 грн. (у тому числі 23.08.2016 - аванс в сумі 417 449,12 грн.; 12.10.2016 розрахунок за актом №1 від 07.102016 в сумі 110 901,57 грн.; 20.10.2016 розрахунки за актами № 2,3 від 13.10.2016 в сумі 857031,52 грн.);

- за договором № 150101_102 від 23.09.2016 в сумі 1379594,93 грн. (у тому числі 13.10.2016 аванс в сумі 417507,91 грн. та 13.10.2016 - остаточний розрахунок в сумі 962087,02 грн. за актом №1 від 11.10.2016).

Таким чином, роботи по реконструкції бульвару по проспекту Миру від вул. Івана Мазепи до вул. С. Русової (улаштування території біля фонтану, реконструкція чаші та системи водопостачання фонтану на бульварі по проспекту Миру від вул. Івана Мазепи до вул. С. Русової у м. Чернігові) станом на дату укладання договору з Інститутом (№100203_72 від 04.11.2016) виконані Підрядником (ТОВ «ЦЕНТРСЕРВІСБУД») та прийняті Замовником (Управління ЖКГ), про що свідчать підписи обох Сторін на актах ф.КБ-2в.

Необхідно зазначити, що фактично порушення відповідачем приписів ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України на думку позивача сталося внаслідок виконання охоронних археологічних досліджень раніше дати укладання Договору № 100203_72 від 04.11.2016, а оплата відбувалася саме на підставі вказаного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, після розгляду заперечень на Акт ревізії, позивачем направлено відповідачу лист від 20.11.2017 № 25-06-14/7018 «Вимоги щодо усунення порушень законодавства», в якому позивач вимагав від відповідача усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку (а.с.91-92).

Враховуючи невідповідність оформлених документів щодо виконання Інститутом археології НАН України охоронних археологічних досліджень в зоні проведення підготовчих робіт для розкриття траншей для прокладання водопостачання для фонтану по об'єкту «Реконструкція бульвару по проспекту Миру від вул. С. Русової в м. Чернігові (улаштування території біля фонтану)», розташованих в охоронній археологічній зоні м. Чернігова» часовим проміжкам зазначеним у договорі №100203_72 від 04.11.2016, 11.12.2017 між Інститутом археології НАН України та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору №100203_72 від 04.11.2016, згідно якої, керуючись ст. 631 ЦК України, сторони виклали пункт 10.1. договору №100203_72 від 04.11.2016 у наступній редакції: «Цей Договір набирає чинності з дня його підписання та застосовується до правовідносин, які виникли до його укладання, а саме: з 01 вересня 2016 року і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині розрахунків - до повного виконання» (а.с.38).

Вказану додаткову угоду, разом з документами на підтвердження виконання робіт за Договором №100203_72 від 04.11.2016 відповідачем направлено на адресу позивача, лист від 21.12.2017 № 1822 (а.с.31).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином, різновидом якого є договір, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.6).

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 234 Цивільного кодексу України визначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим право чином.

Для фіктивного правочину характерно те, що сторони вчиняють такий правочин лише для вигляду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають іншу мету, ніж та, яка передбачена правочином, або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети.

Згідно з ч.2 ст.234 Цивільного кодексу України фіктивний правочин визнається недійсним судом, тобто належить до оспорюваних правочинів.

В даному випадку Договір № 100203_72 від 04.11.2016 є дійсним і на даний час, будь-яким судом вказаний договір не визнано недійсним.

Окрім того, зі змісту ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, з визначення «правочин», вбачається, що юридичним наслідком вчинення правочину є набуття, зміна або припинення цивільних прав та обов'язків.

На підставі укладеного між сторонами вищевказаного договору у Інституту археології НАН України виникло зобов'язання виконати роботи та право вимагати у відповідача оплати за виконані роботи, а у відповідача - право вимагати від Інституту НАН України виконання роботи відповідно до умов договору та обов'язок прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що позивач вимагав від відповідача усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку, то з урахуванням права осіб на внесення змін до господарських договорів та фактом укладення 11.12.2017 між Інститутом археології НАН України та відповідачем додаткової угоди № 1 до договору №100203_72 від 04.11.2016, згідно якої, керуючись ст. 631 ЦК України, сторони виклали пункт 10.1. договору №100203_72 від 04.11.2016 у наступній редакції: «Цей Договір набирає чинності з дня його підписання та застосовується до правовідносин, які виникли до його укладання, а саме: з 01 вересня 2016 року і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині розрахунків - до повного виконання», то відповідачем усунуто порушення законодавства щодо укладання та виконання договору №100203_72 від 04.11.2016 саме в установленому законодавством порядку, шляхом приведення у відповідність до норм чинного законодавства договору №100203_72 від 04.11.2016.

Посилання позивача на невідповідність Акта №1 здачі - прийому робіт за договором підряду №1002013 72 від 04.11.2016 на суму 50 696,73 грн., зобов'язання за якими зареєстровано та взято на облік 09.11.2016 в Управлінні Державної казначейської служби України у м. Чернігові, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 внаслідок відсутності дат у вказаному акті не може бути прийнятий, як єдиний можливий доказ виконання чи не виконання робіт за договором, оскільки жодним нормативно - правовим актом не затверджено форми бланку акту виконаних робіт (послуг) чи звіту про виконані (надані) послуги, крім законодавчо встановленого мінімуму обов'язкових реквізитів, встановлених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для первинних та зведених облікових документів.

Наявність певних недоліків чи неточностей у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Відсутність певної інформації при заповненні актів виконаних робіт носить оціночний характер та не є безумовною підставою для висновку про позбавлення їх юридичної сили та доказовості.

Необхідно зазначити, що на запит з боку позивача від 08.08.20017 за № 25-06-14/5152, до Інституту археології НАН України, останнім надано позивачу документи, які підтверджують виконання робіт до моменту укладення договору, а саме: договори підряду на виконання робіт щодо проведення археологічних розкопок укладені між Інститутом археології НАН України та фізичними особами, щодо виконання робіт у серпні, жовтні, листопаді 2016 року щодо археологічних досліджень в зоні проведення підготовчих робіт для розкриття траншей для прокладання водопостачання для фонтану по об'єкту «Реконструкція бульвару по проспекту Миру від вул. С. Русової в м. Чернігові (улаштування території біля фонтану)», розташованих в охоронній археологічній зоні м. Чернігова», розрахункові листи з вказаними особами за вказані періоди, акти на списання матеріальних цінностей, акти приймання-передачі до договорів підряду, накази про продовження термінів роботи археологічних експедицій інституту.

Тобто, крім акту №1 здачі - прийому робіт за договором підряду № 1002013_72 від 04.11.2016, вищевказані документи також підтверджують виконання Інститутом археології НАН України археологічних досліджень в зоні проведення підготовчих робіт для розкриття траншей для прокладання водопостачання для фонтану по об'єкту «Реконструкція бульвару по проспекту Миру від вул. С. Русової в м. Чернігові (улаштування території біля фонтану) в період з серпня 2016 року по листопад 2016 року, а тому, відповідачем виконано вимоги позивача щодо усунення порушень у встановленому законом порядку, шляхом приведення у відповідність умов Договору № 100203_72 від 04.11.2016, щодо строків його дії шляхом укладення додаткової угоди до вказаного договору, а отже підстави для стягнення коштів відсутні.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову Північного офісу Держаудитслужби необхідно відмовити.

Керуючись статтями 168, 227-228, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Північного офісу Держаудитслужби (вул. Єлецька, 11, м. Чернігів, 14000) до Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради (вул. Реміснича, 19, м. Чернігів, 14000), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Інститут археології Національної академії наук України (проспект Героїв Сталінграда, 12, м. Київ, 04210) про стягнення коштів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.М. Тихоненко

Повний текст рішення суду складено 06.06.2018.