Справа № 826/13618/17
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

30 травня 2018 року м. Київ№ 826/13618/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Чудак О.М., суддів Пащенка К.С., Шейко Т.І., за участю секретаря судового засідання Ясинської К.В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Дубаневича О.З., представника третьої особи ОСОБА_3, іншої третьої особи ОСОБА_4, самої третьої особи ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про залишення позовної заяви без розгляду,

встановив:

24.10.2017 ОСОБА_6 (ОСОБА_6.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_5 (ОСОБА_5.), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України» (ПАТ «Національний депозитарій України»), про:

- визнання бездіяльності Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо невжиття заходів щодо скасування реєстрації випуску акцій Публічного акціонерного товариства «Поінт-Банк» (ПАТ «Поінт-Банк») та анулювання Тимчасового свідоцтва від 21.06.2011 №333/1/11-Т про реєстрацію випуску акцій ПАТ «Поінт-Банк» протиправною;

- зобов'язання Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку скасувати реєстрацію випуску акцій ПАТ «Поінт-Банк» шляхом прийняття розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій ПАТ «Поінт-Банк»;

- зобов'язання Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку направити ПАТ «Національний депозитарій України» розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій ПАТ «Поінт-Банк»;

- зобов'язання Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку опублікувати інформацію про скасування реєстрації випуску акцій ПАТ «Поінт-Банк» в одному зі своїх офіційних друкованих видань протягом 15 календарних днів з дати видачі розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій;

- зобов'язання Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку внести зміни до Державного реєстру випусків цінних паперів щодо скасування реєстрації випуску акцій ПАТ «Поінт-Банк»;

- зобов'язання Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку анулювати Тимчасове свідоцтво від 21.06.2011 №333/1/11-Т про реєстрацію випуску акцій ПАТ «Поінт-Банк».

В обґрунтування позову зазначив, що звернувшись із запитом до відповідача дізнався, що в порушення відповідних правових норм реєстрацію випуску акцій ПАТ «Поінт-Банк» не скасовано, Тимчасове свідоцтво не анульовано і публікацію інформації про таке скасування реєстрації випуску акцій також не здійснено.

Тобто, відповідач допустив протиправну бездіяльність, чим порушив Порядок скасування реєстрації випусків акцій та анулювання свідоцтв про реєстрацію випусків акцій, затверджений рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку №222 від 30.12.1998, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24.03.1999 за №180/3473 в редакції, яка діяла у 2011 році.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.10.2017 відкрито провадження у справі, проведено підготовчі дії та призначено справу до судового розгляду.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), шляхом викладення його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тобто, розгляд даної справи після 15.12.2017 здійснено відповідно до приписів нової редакції КАС України, за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2018 задоволено клопотання представника позивача та ухвалено здійснювати розгляд справи №826/13618/17 у складі колегії суддів.

Так, в судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив посилаючись на те, що ОСОБА_6 або уповноважена ПАТ «Поінт-Банк» особа не звертались до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з відповідними документами для скасування випуску акцій й анулювання Тимчасового свідоцтва про реєстрацію випуску таких акцій. Подав відзив на позовну заяву від 11.01.2018 та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду від 21.02.2018 №15/01/5442 у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

У свою чергу, представником позивача подано письмові пояснення від 04.12.2017 в яких зазначено, що ОСОБА_6 був одним із засновників ПАТ «Поінт-Банк». 21.06.2011 Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку видала Тимчасове свідоцтво про реєстрацію випуску акцій товариства, реєстраційний номер 333/1-11-Т. Відповідно до протоколу №2 зборів засновників ПАТ «Поінт-Банк» строк розміщення акцій встановлено з 01.07.2011 по 31.08.2011, що відображено в Тимчасовому глобальному сертифікаті. Оплата акцій не здійснена та реєстрація ПАТ «Поінт-Банк» не проведена.

ОСОБА_6 про протиправну бездіяльність відповідача дізнався лише 17.10.2017 із відповіді на запит, а отже строк звернення до суду не пропущено і підстави для подання зави про його поновлення й визнання причини пропуску поважними - відсутні.

Таку ж позицію щодо необізнаності про допущену суб'єктом владних повноважень бездіяльність озвучила і ОСОБА_5 Так, її представник пояснила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 як засновниками ПАТ «Поінт-Банк» у процесі створення юридичної особи вчинено низку передбачених законодавством дій, однак у зв'язку із неоплатою ними акцій товариства, реєстрація ПАТ «Поінт-Банк» не проведена. Такі обставини передбачали вжиття суб'єктом владних повноважень заходів щодо скасування реєстрації випуску акцій та анулювання Тимчасового свідоцтва про реєстрацію їх випуску у самостійному порядку.

Представник ПАТ «Національний депозитарій України» підтримала клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду вказавши, що позивач безпідставно пов'язує початок перебігу строку позовної давності з листом Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 12.10.2017 №12/01/2130 оскільки йому було відомо про реєстрацію випуску акцій ПАТ «Поінт-Банк», про строк розміщення акцій ПАТ «Поінт-Банк», а саме, з 01.07.2011 по 31.08.2011. Відтак, ОСОБА_6 вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не вчинення дій по скасуванню випуску акцій товариства та анулюванню Тимчасового свідоцтва про реєстрацію випуску акцій повинен був звернутись до суду у межах шестимісячного строку, тобто у 2011-2012 роках.

Суд, дослідивши матеріали справи, при вирішенні заявленого клопотання, з'ясовуючи питання щодо початку перебігу строку звернення до суду з даним позовом та поважності причин його пропуску, виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України (в редакції до 15.12.2017), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною першою статті 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини другої вказаної статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство обмежувало право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів конкретно визначеним строком. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Дані строки обмежують час, протягом якого вказані правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд вважає, що встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних дій.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997) гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд з прав людини у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За практикою Європейського суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Водночас, як зазначив Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України») право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та пункті 54 рішення «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом також враховано, що процесуальні норми, якими встановлені скорочені строки звернення до суду, визнані конституційними за Рішенням Конституційного Суду №17-рп/2011 від 13.12.2011. При цьому, Конституційний Суд зазначив, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Тобто, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, в ході розгляду даної справи судом з'ясовано, що 27.05.2011 уповноважена особа ПАТ «Поінт-Банк» ОСОБА_5 звернулась до Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку з заявою про реєстрацію випуску акцій від 27.05.2011 №27/1.

Засновниками ПАТ «Поінт-Банк» виступали ОСОБА_6 та ОСОБА_5

21.06.2011 Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку видано Тимчасове свідоцтво про реєстрацію випуску акцій ПАТ «Поінт-Банк», реєстраційний номер 333/1-11-Т.

Відповідно до Тимчасового глобального сертифікату, оформленого 21.07.2011, емітентом є ПАТ «Поінт-Банк», випуск цінних паперів здійснюється на підставі рішення про закрите (приватне) розміщення акцій, затвердженого протоколом №2 зборів засновників ПАТ «Поінт-Банк» 25.05.2011, дата реєстрації випуску цінних паперів - 21.06.2011, реєстраційний номер 333/1/11-Т, дата початку розміщення цінних паперів - 01.07.2011, дата закінчення розміщення цінних паперів - 31.08.2011, строк повернення коштів при визнанні випуску таким, що не відбувся - протягом 20 банківських днів з моменту прийняття такого рішення, загальна номінальна вартість цінних паперів - 120 мільйонів гривень, загальна кількість цінних паперів, на яку планується здійснити передплату - 120 тисяч штук.

12.10.2017 Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку листом №12/01/21030 у відповідь на запит адвоката позивача повідомила, що згідно даних Державного реєстру випуску цінних паперів станом на 12.10.2017 ними зареєстровано випуск ПАТ «Поінт-Банк» при заснуванні акціонерного товариства та видано Тимчасове свідоцтво про реєстрацію випуску акцій від 21.06.2011 №333 на загальну суму 120000000 гривень у кількості 120000 простих іменних акцій номінальною вартістю 1000 гривень, без документарної форми існування. Скасування реєстрації випуску акцій та анулювання Тимчасового свідоцтва про реєстрацію випуску акцій ПАТ «Поінт-Банк» Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку не здійснювалось.

ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо виконання прямого обов'язку скасувати реєстрацію випуску акцій та анулювати Тимчасове свідоцтво про реєстрацію випуску акцій ПАТ «Поінт-Банк», чим порушено Порядок скасування реєстрації випусків акцій та анулювання свідоцтв про реєстрацію випусків акцій, який не передбачав обов'язку подавати окрему заяву для таких дій.

Позивач обґрунтовуючи заявлені вимоги посилається на те, що Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку повинна була за власною ініціативою скасувати реєстрацію випуску акцій та анулювати свідоцтво про реєстрацію випуску акцій ПАТ «Поінт-Банк» у період з 2011 по 2014 рік, проте, допустила протиправну бездіяльність і це порушення є триваючим.

Визначаючись щодо такого твердження судом враховано, що відповідно до пункту 24 Положення про порядок реєстрації випуску (випусків) акцій при заснуванні акціонерних товариств, затвердженого Рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 30.12.2009 №1639, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2010 за №273/17568 у разі якщо протягом строку розміщення акцій, який вказаний у рішенні про розміщення акцій, не було розміщено жодної акції, Комісія здійснює скасування реєстрації випуску (випусків) акцій та анулює Тимчасове свідоцтво (свідоцтва) про реєстрацію випуску акцій відповідно до нормативно-правового акта Комісії, який регулює процедуру скасування реєстрації випусків акцій та анулювання свідоцтв про реєстрацію випусків акцій.

Пунктом 25 цього Положення передбачено, що у разі якщо засновники після реєстрації випуску (випусків) акцій прийняли рішення про відмову від розміщення акцій, скасування реєстрації випуску (випусків) акцій та анулювання Тимчасового свідоцтва (свідоцтв) про реєстрацію випуску акцій здійснюються у порядку, що встановлюється нормативно-правовим актом Комісії.

Саме таким рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 30.12.2009 № 222 і затверджено Порядок скасування реєстрації випусків акцій та анулювання свідоцтв про реєстрацію випуску акцій.

Скасування реєстрації випусків акцій та анулювання Тимчасових свідоцтв про реєстрацію випуску акцій у зв'язку з нерозміщенням акцій врегульовано Розділом IV вказаного Порядку.

Так, відповідно до пункту 1 Розділу IV Порядку скасування реєстрації випусків акцій та анулювання свідоцтв про реєстрацію випуску акцій, у разі, якщо протягом строку розміщення акцій, який вказаний у рішенні про розміщення акцій та у проспекті емісії акцій (у разі відкритого (публічного) розміщення) або у рішенні про розміщення акцій (у разі закритого (приватного) розміщення), не було розміщено жодної акції, у день реєстрації звіту про результати розміщення акцій уповноважена особа реєструвального органу видає розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій (додатки 8, 9) та анулює Тимчасове свідоцтво про реєстрацію випуску акцій.

Зі змісту даної норми вбачається, що реєструвальний орган зобов'язаний видати розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій та анулювання Тимчасового свідоцтва про реєстрацію випуску акцій у день реєстрації звіту про результати розміщення акцій, тобто умовою скасування реєстрації випуску акцій є подання звіту про результати розміщення акцій, а строк вчинення суб'єктом владних повноважень такої дії - у день подання звіту.

Врахувавши викладене, а також те, що ОСОБА_6 був обізнаний про нерозміщення акцій, оскільки він як засновник ПАТ «Поінт-Банк» їх не оплатив, суд дійшов висновку, що позивач усвідомлював юридичні наслідки своїх дій і пов'язані з цими обставинами наслідки, проте, з адміністративним позовом звернувся до суду лише 24.10.2017, тобто поза межами, передбаченого статтею 99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду. З моменту коли, на думку позивача, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку повинна була вчинити дії щодо анулювання випуску акцій минуло більше 6 років.

Посилаючись на звернення до суду в межах строку позовної давності ОСОБА_6 зазначив, що йому не була відома бездіяльність відповідача і про це він дізнався лише з листа Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 12.10.2017 №12/01/21030.

Проте, суд з такою позицією позивача погодитися не може, оскільки день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому, «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо, особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Підставами для визнання причин пропуску строку звернення із даним позовом поважними, визнаються лише обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Оскільки, дане поняття за своєю суттю є оціночним, суд у кожному конкретному випадку має надати правову оцінку відповідним обставинам та, як наслідок, визначити, чи можуть такі обставини бути визнані поважними.

Європейський суд з прав людини у Справі «Пономарьов проти України» зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Належних доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованих причин, що перешкоджали звернутися у строки, визначені частиною другою статті 99 КАС України, позивачем не надано, а судом не встановлено.

У письмових поясненнях щодо строку звернення до суду ОСОБА_6 не наведено поважних причин його пропуску, тобто обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Позивач пояснив, що йому не було відомо про порушення його прав відповідачем. Проте, суд оцінивши вказану обставину та врахувавши, що ОСОБА_6 повинен цікавитись і бути обізнаним про свої права та законні інтереси, а незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

Крім того, позивач не повідомив суд про обставини, які перешкоджали йому дізнатися про стан справ чи звернутись з відповідним запитом до відповідача у період з 2011 по 2014 рік, коли на думку позивача відповідач повинен був скасувати реєстрацію випуску акцій ПАТ «Поінт-Банк» та анулювати Тимчасове свідоцтво про реєстрацію випуску акцій.

Отже, ОСОБА_6 подав позовну заяву до суду з пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і не зазначив підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За правилами, встановленими статтею 100 КАС України (в редакції до 15.12.2017) такий адміністративний позов залишається без розгляду, про що постановляється ухвала.

Згідно з пунктом дев'ятим частини першої статті 155 КАС України (в редакції до 15.12.2017) суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо її подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як зазначено вище, підпунктом 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, частиною першою статті 122 КАС України (в редакції після 15.12.2017) передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З системного аналізу положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Крім того, судом з'ясовано, що у провадженні Оболонського районного суду міста Києва з 03.08.2016 року перебуває справа за позовом ПАТ «Національний депозитарій України» до ОСОБА_6 та ОСОБА_5, третя особа - Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку про стягнення заборгованості за надані послуги за договором про обслуговування емісії цінних паперів №Е-3938/ст від 29.06.2011. Про дану обставину позивач зазначив у відповіді на відзив (а.с. 63), в контексті наявності законного інтересу та права на звернення до суду.

Зазначена обставина підтверджує той факт, що позивачу в серпні 2016 року повинно було бути відомо про те, що випуск акцій ПАТ «Поінт-Банк» не анульовано та спростовує твердження ОСОБА_6 про його необізнаність про вказані обставини.

Проте, з позовом позивач звернувся лише у жовтні 2017 року, стверджуючи про те, що йому не відомо про бездіяльність відповідача, яка полягає у невиконанні прямого обов'язку щодо скасування реєстрації випуску акцій та анулювання Тимчасового свідоцтва про реєстрацію випуску акцій ПАТ «Поінт-Банк», що не відповідає дійсності і спростовується вищенаведеним.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 не доведено, що строк звернення з даним позовом ним пропущено з поважних причин, а відтак клопотання Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про залишення позовної заяви без розгляду є обґрунтованим.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 240, 248, 256 КАС України,

ухвалив:

Клопотання Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_6 до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України», про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя О.М. Чудак

Суддя К.С. Пащенко

Суддя Т.І. Шейко