Справа № 814/298/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/298/18

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Джабурія О.В.

суддів: Кравченко К.В. , Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.03.2018р. по справі № 814/298/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про зобовязання вчинити дії та визнання протиправною бездіяльність,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства освіти і науки України, в якому просить суд:

- зобовязати Міністерство освіти і науки України повідомити ОСОБА_1 про результати перевірки його звернення, отриманого 13.12.2017 року від Урядової гарячої лінії № ІЛ-7632485;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України щодо поновлення порушеного права позивача на отримання дублікату диплома магістра.

Ухвалою суду від 02.02.2018 року відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що він 15.12.2017 року звертався до Урядової гарячої лінії і просив забезпечити видачу дубліката диплома магістра. Своє прохання позивач мотивував тим, що Миколаївський національний університет імені ОСОБА_2 виготував для нього не встановлений законодавством дублікат диплома магістра. Урядова гаряча лінія звернення позивача направила до Міністерства освіти і науки України. Відповідач повідомив ОСОБА_1, що його звернення було розглянуто, але не повідомив про результати перевірки його звернення. На думку позивача, відповідач не зробив нічого, для того, щоб ОСОБА_1 був виданий дублікат диплома магістра, хоча визнає, що вища освіта СРСР, з терміном навчання 4 роки, відповідає сучасному освітньому рівню магістра. Диплом спеціаліста не був встановлений законодавством як на час навчання позивача, так і на час його виготовлення у 2016 році, крім того, виготовлений був з помилками. Отже, право позивача на отримання дубліката диплома магістра порушено та не поновлене.

Відповідач подав письмові пояснення на адміністративний позову, в яких проти позову заперечив та повідомив, що жодних прав позивача порушено не було, оскільки листом від 27.12.2017 року йому надано відповідь на звернення № ІЛ-7632485. Також відповідач зазначив, що позивач звертався до Міністерства освіти і науки України незліченну кількість разів щодо одного й того ж питання та отримував відповідні відповіді, у звязку з чим відповідач просив суд визнати дії позивача зловживанням процесуальними правами та притягнути його до відповідальності.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до статті 263 КАС України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства науки і освіти України про зобовязання Міністерства освіти і науки України повідомити ОСОБА_1 про результати перевірки його звернення, отриманого 13.12.2017 року від Урядової гарячої лінії № ІЛ-7632485 та визнання протиправною бездіяльності Міністерства освіти і науки України щодо поновлення порушеного права позивача на отримання дублікату диплома магістра відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що вказане рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права та процесуального права.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 звернувся до Урядової гарячої лінії із зверненнями № ІЛ-7632485 та № ІЛ-7632495 щодо видачі дубліката документа про вищу освіту, здобуту за радянських часів у Миколаївському державному педагогічному інституті імені ОСОБА_3, а також неналежного, на думку позивача, розгляду його звернення ректором Миколаївського національного університету імені ОСОБА_2.

Зазначені звернення були скеровані до Міністерства освіти і науки України, яке листом від 27.12.2017 року за № 1/11-13751 надало позивачу відповідь, у якій повідомило, що вичерпну відповідь на зазначені у зверненнях позивача питання було надано Міністерством освіти і науки України від 13.11.2017 року № 1/11-11847, від 24.11.2017 року № 1/11-12297, від 04.12.2017 року № 1/11-12709 та від 13.12.2017 року № 1/11-13076.

ОСОБА_4 ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Міністерство освіти і науки України у відповіді зазначило чинний на момент звернення нормативно-правовий акт, яким встановлена процедура видачі дублікатів документів про освіту Порядок замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 06.03.2015 року № 249.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

У наданій відповіді Міністерство освіти і науки України повторно проінформувало позивача про те, що питання замовлення на створення інформації в документах про вищу освіту, виготовлення дипломів, їх анулювання тощо унормовано Порядком замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 06.03.2015 року № 249 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України від 25.10.2016 року № 1280), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.05.2015 року № 494/26939, а вирішення цих питань безпосередньо належить до повноважень закладів вищої освіти.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивач отримав від відповідача розяснення на своє звернення в повному обсязі. Той факт, що зміст розяснень, на думку позивача, не забезпечив поновлення порушених його прав, не свідчить про протиправну бездіяльність Міністерства, що була допущена під час розгляду звернення.

Колегія суддів зазначає, що відповідь Міністерства відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян».

Стосовно вимог відповідача про визнання дій ОСОБА_1 зловживанням процесуальних прав, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно до вимог п.11 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до вимог п.2 та 3 ч.2 ст.45 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Позивачем вимоги п.11 ч.5 ст.160 КАС України дотримані повністю.

Відповідач у своїх поясненнях надав перелік аналогічних адміністративних справ, одночасно з цим жодних доказів чи екземплярів судових рішень ним до суду першої та апеляційної інстанцій не надано.

Колегія суддів погоджується з тим, що позивач неодноразово звертався до Міністерства освіти і науки України з позовами, які стосувались питання щодо видачі йому дубліката диплома про вищу освіту, але відсутність належних та достатніх доказів не надає суду можливості в повній мірі та всебічно дослідити зазначене питання та встановити факт зловживання позивачем його процесуальними правами.

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів зазначені твердження відповідача не приймає.

Колегія суддів вважає, що субєктом владних повноважень надано достатньо доказів в підтвердження законності його дій.

Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_5 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8