Справа № 821/629/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 р. м. ХерсонСправа № 821/629/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Ковбій О.В.

при секретарі: Васильєвій В.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства " НВК "ЛОГОС" до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення від 17.08.2017 року та зобов'язання вчинити певну дію,

встановив:

Приватне підприємство "НВК "ЛОГОС" (далі - позивач, ПП "НВК "ЛОГОС") звернувся із адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - ГУ Держгеокадастр, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 17.08.2017 року та зобов'язання вчинити певну дію.

Ухвалою від 10.04.18 провадження у справі відкрито. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

26.04.2018 року відповідачем надано відзив на позов в якому, окрім іншого, викладено клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. В клопотанні відповідачем зазначено, що необхідними умовами для передачі земельної ділянки, яка перебуває в державній власності, в оренду юридичній особі є укладання договору оренди, а також наявність відповідного рішення ГУ Держгеокадастру щодо передачі в оренду земельної ділянки.

Таким чином, реалізація переважного права на укладання договору оренди земельної ділянки можлива лише за наявності волевиявлення на те сторін, яке з боку уповноваженого органу оформлюється відповідним рішенням.

Отже, на думку відповідача, з урахуванням того згідно ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

В судове засідання, призначене на 05.06.2018 року, сторони з'явились.

Представник відповідача клопотав про розгляд клопотання про закриття провадження у справі, викладеного ним у відзиві на позов.

Представник позивача проти закриття провадження у справі заперечував.

Вирішуючи заявлене клопотання суд виходить з наступного.

Так, судом встановлено, що ПП "НВК "ЛОГОС" є власником нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Чорнобаївка, 152 км залізничної дороги Одеса-Херсон б/н. Вказана нерухомість розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0156, площею 1,8958 га.

13.02.2017 року ПП "НВК "ЛОГОС" звернулось до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області з заявою про надання у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0156.

13.03.2017 року Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області листом за №28-21-0.302-2113/2-17 повідомило позивача, що йому необхідно отримати земельну ділянку в оренду згідно ст. 123 Земельного Кодексу України.

22.06.2017 року ПП "НВК "ЛОГОС" знову звернулось до відповідача з заявою про надання в оренду вищезазначеної земельної ділянки строком на 49 років.

Листом від 17.08.2017 року №0-21-0.302-6436/2-17 позивачу відмовлено в задоволені його заяви.

ПП "НВК "ЛОГОС" не погоджується з наданою йому відмовою, вважає її порушенням своїх прав, свобод та інтересів з боку органів державної влади при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості заявленому відповідачем клопотання про закриття провадження у справі суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав: фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з &l1;…&?т; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?л;…&? ;». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».&?в;

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Як зазначено у п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами від 09.09.2010 року № 19-рп/2010, головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура.

Згідно з п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями 54 народних депутатів України та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України Про судоустрій і статус суддів, Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (щодо принципу інстанційності в системі судів загальної юрисдикції) від 12.07.2011 року № 9-рп/2011 принцип спеціалізації полягає у створенні відповідних спеціалізованих судів для здійснення цивільного, кримінального, адміністративного, господарського судочинства.

Окрім зазначеного, ст. 5 КАС України вказано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з наведеного, до суду може бути оскаржене рішення, дія чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а судовому захисту підлягає виключно порушене право позивача. Порушене право, в свою чергу, підлягає захисту в суді з суворим дотриманням принципу спеціалізації.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас, у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності рішень Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо відмови в наданні в оренду позивачу земельної ділянки та про його зобов'язання надати земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0156 за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Чорнобаївка, 152 км залізничної дороги Одеса-Херсон б/н в оренду строком на 49 років.

Відповідно до пункту "в" статті 80 Земельного кодексу України держава є суб'єктом права власності на землі державної власності та реалізує це право через відповідні органи державної влади.

За змістом статей 13, 14 Конституції України, статті 11 Цивільного кодексу України, статей 122, 124 Земельного кодексу України рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади про надання земельної ділянки господарюючому суб'єкту у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог Земельного кодексу України, спрямованих на раціональне використання землі як об'єкта нерухомості (власності).

Статтями 1, 2, 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ч.1 ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 4 ст. 4 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Частиною 4 ст. 122 Земельного Кодексу України конкретизовано, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб передаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальними органами. В даному випадку - головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону (ст. 16 Закону України "Про оренду землі").

З наведеного вбачається, що в даних спірних правовідносинах щодо прийняття рішення про укладення та самого укладення договору оренди землі з позивачем, ГУ Держгеокадастру не здійснює публічно-владних управлінських функцій, а виступає в ролі розпорядника земель.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства .

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, Верховним судом України зроблено висновок про те, що суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що даний спір не підсудний адміністративному суду, а підлягає розгляду судом у порядку господарського судочинства (відповідно ст. 20 Господарського процесуального кодексу України).

Також, ч. 2 ст. 238 КАС України передбачено, що при закритті провадження у справі суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

З наявних у справі матеріалів встановлено, що позивачем сплачений судовий збір на загальну суму 3524,00 грн. (згідно платіжних доручень №156 від 26.03.2018 року на суму 1762,00 грн. та №157 від 27.03.2018 року на суму 1762,00 грн.), який підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст. ст. 238, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Клопотання Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом Приватного підприємства "НВК "ЛОГОС" до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення від 17.08.2017 року та зобов'язання вчинити певну дію.

Вказати сторонам, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На виконання вимог ч.1 ст. 239 КАС України - роз'яснити позивачу, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції господарських судів.

Повернути з Державного бюджету на користь Приватного підприємства "НВК "ЛОГОС" (, адреса: 75024, Херсонська область, Білозерський район, с. Чорнобаївка, 152 км залізничної дороги Одеса-Херсон б/н) судовий збір в сумі 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

У разі постановлення ухвали в порядку письмового провадження ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складений та підписаний 06.06.2018 року.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 6.2.1