Справа № 815/2042/18
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2042/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Свида Л.І. розглянувши в порядку письмового провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №73 від 26 лютого 2018 року про відмову в призначенні позивачу пенсії згідно з п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років як працівнику плавскладу з 21.12.2017 року з урахуванням страхового стажу за період з 01.01.2004 року по 30.04.2006 року.

Позов обґрунтований позивачем тим, що відповідач прийняв протиправне рішення про відмову в призначенні йому пенсії згідно з п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з підстав відсутності необхідного страхового стажу, оскільки не врахував період за який позивачем сплачені внески за договором про добровільну участь у системі страхування до страхового стажу.

За цією позовною заявою відкрито письмове провадження у відповідності до ст. 263 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву.

Відповідачем наданий до суду та направлений позивачу відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки позивачем укладений договір на участь у страхуванні вже після набрання чинності 11.10.2017 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», а тому стаж за період з 01.01.2004 року по 30.04.2006 року не може бути врахований для призначення пенсії позивачу.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 в вересні 2017 року звернувся до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, листом Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 29.11.2017 року №9871/05 позивача повідомлено про відсутність права на пенсію за вислугу років, оскільки згідно наданих документів його страховий стаж складає 24 роки 2 місяці 24 дні (аркуш справи 21).

З позову ОСОБА_1 вбачається, що він після отримання відповіді на звернення звертався до працівників Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області та на гарячу лінію органів пенсійного фонду та отримав роз'яснення щодо можливості укладення договору про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного страхування для зарахування до страхового стажу періоду з 01.01.2004 року по 30.04.2006 року, що дає йому можливість призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику плавскладу.

Між ГУ ДФС в Одеській області та ОСОБА_1 12 грудня 2017 року укладений типовий договір №0024 про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (аркуші справи 23-25).

За умовами зазначеного договору ОСОБА_1 сплачує єдиний внесок за попередній період з 01.01.2004 року по 30.04.2006 року в розмірі 19712 грн. однією сумою протягом 10 календарних днів з моменту підписання договору.

На виконання вимог договору позивачем сплачено суму єдиного внеску однією сумою в межах 10 календарних днів з моменту підписання договору, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №43 від 14.12.2017 року на суму 19712 грн. (аркуш справи 26).

Враховуючи зазначені обставини, 21 грудня 2017 року позивач повторно звернувся до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з наданням усіх необхідних документів для призначення пенсії (аркуш справи 27).

Однак, рішенням Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області позивачу відмовлено в призначенні пенсії відповідно до п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», оскільки згідно наданих документів загальний стаж роботи на день набрання чинності Закону складає 24 роки 2 місяці 26 днів, з них пільгового 18 років та 4 дні. Додатково позивачу повідомлено, що період з 01.01.2004 року по 30.04.2006 року не було зараховано до страхового стажу для призначення пенсії за вислугу років, оскільки договір про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування був укладений після набрання чинності Закону (аркуш справи 22).

Позивач не погодився з правомірністю такого рішення та звернувся до суду з цим позовом.

Суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими в частині позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19, 46 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: працівники плавскладу морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз'їзних, приміського і внутріміського сполучення) - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок.

Позивач народився 08.07.1962 року, тобто, 08.07.2017 року йому виповнилося 55 років.

У період з 01.09.1979 року по 28.07.1984 року позивач навчався в Одеському вищому інженерному морському училищі, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією диплому Серії КВ НОМЕР_2 та записами у трудовій книжці Серії БТ-І НОМЕР_3 (аркуші справи 14, 16).

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою ПАТ Українське дунайське пароплавство» №ОРП/590 від 28.09.2017 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, ОСОБА_1 працював повний робочий день на транспортних судах з оплатою праці, згідно штатного розпису працівника плавскладу морського та річкового флоту з 03.09.1984 року (наказ №342 від 03.09.1984 року) по 04.08.2004 року (наказ №303 від 20.07.2004 року), пільговий стаж складає 15 років 10 місяців 03 дні (аркуш справи 17).

Таким чином, згідно трудової книжки позивача, довідки №ОРП/590 від 28.09.2017 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, договору №0024 про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування від 12.12.2017 року загальний страховий стаж позивача складає 26 років 6 місяців 26 днів, з яких 18 років 4 дні стажу за вислугу років.

Відповідно до ст. 51, 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, а також плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз'їзних, приміського і внутріміського сполучення).

Відповідно до п. 2-1 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з положеннями ст. 12, 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього Закону, у тому числі особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, а також в аспірантурі та докторантурі, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

При цьому, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з п. 5 ст. 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» договором про добровільну участь може бути передбачена одноразова сплата особою єдиного внеску за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню (у тому числі за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року).

З матеріалів справи вбачається укладення між позивачем та ГУ ДФС в Одеській області 12 грудня 2017 року договору №0024 про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, за яким позивачем сплачений єдиний внесок за попередній період з 01.01.2004 року по 30.04.2006 року у розмірі 19712 грн., а тому необхідний трудовий стаж для призначення пенсії за вислугу років у позивача наявний та у відповідності до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу має бути призначена пенсія за вислугу років з врахуванням періоду з 01.01.2004 року по 30.04.2006 року з моменту подання до органів Пенсійного фонду відповідної заяви, тобто, з 21 грудня 2017 року.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років через відсутність необхідного страхового стажу на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», оскільки фактично за договором про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування позивачем сплачені внески за період з 01.01.2004 року по 30.04.2006 року, а не за будь-який інший період, після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено його право на призначення пенсії за вислугу років, пенсійний орган не мав правових підстав відмовляти позивачу в призначенні пенсії згідно із п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому рішення Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду №73 від 26 лютого 2018 року не відповідає законодавству України, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відмова відповідача у реалізації права позивача на отримання пенсії за вислугу років є порушенням його конституційних прав на пенсійне забезпечення.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб'єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб'єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Тобто, призначення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

У такому випадку, суд може лише зобов'язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення.

Оскільки суд дійшов висновку про неправомірність рішення Ізмаїльського об'єднаного управляння Пенсійного фонду України в Одеській області №73 від 26 лютого 2018 року та наявність підстав для його скасування, відповідача слід зобов'язати повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років, з врахуванням висновків, викладених в рішенні по цій справі.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним оскаржуваного рішення відповідача та зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з врахуванням висновків суду по цій справі, а в частині зобов'язання відповідача призначити пенсію за вислугу років позивачу позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №73 від 26 лютого 2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії згідно з п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зобов'язання Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років як працівнику плавскладу з 21.12.2017 року з урахуванням страхового стажу за період з 01.01.2014 року по 30.04.2006 року - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №73 від 26 лютого 2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії згідно з п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років згідно з п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» .

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 295 КАС України, учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Апеляційна скарга подається відповідно до п. 15.5 ч. 1 розділу VІІ Перехідних положень КАС України учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.І. Свида

.