Справа № 334/1921/18
Суддя: Козлова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 05.06.2018
Справа № 334/1921/18
Провадження № 2-а/334/182/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козловой Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Дніпровського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому вказує на те, що 15.03.2018 року відносно нього начальником Дніпровського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області - відповідачем по справі, було складено протокол про адміністративне правопорушення ПН МЗП 137352, за ч. 1 ст. 203 КУпАП. У протоколі вказано, що ОСОБА_1 порушив правила перебування в Україні, а саме без поважних причин з вересня 2017 року не приступив до навчання, після зарахування на підготовче відділення ПАТ ПВНЗ ЗІЕІТ. На підставі протоколу 15.03.2018 відносно ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до якої, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 595 гривень.

Позивач вважає, що постанова не відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи, у звязку з тим, що він перебуває в Україні на підставі належним чином оформлених документів, у тому числі і на право проживання та на право навчання. Вищевказану постанову вважає незаконною та такою, що має бути скасована.

Відповідач надав суду, відзив на позовну заяву від 18.04.2018 року, відповідно до якого, 14.03.2018 року УДМС України в Запорізькій області спільно із співробітниками СБУ в Запорізькій області та співробітниками Державної прикордонної служби була проведена виїзна позапланова перевірка Приватного акціонерного товариства «Приватний вищий навчальний заклад» «ОСОБА_2 інститут економіки та інформаційних технологій» з метою, перевірки дотримання іноземними студентами міграційного законодавства.

14.03.2018 року по факту перевірки був складений акт перевірки дотримання субєктами господарювання законодавства у сфері міграції за результатами якого було встановлено: порушення положень Порядку організації, набору та навчання (стажування) іноземців та осіб без громадянства, затвердженого наказом МОН України від 01.11.2013 № 1541 (у редакції наказу МОН від 11.12.2015 № 1272), а саме посадовими особами не надано журнал академічних груп студентів підготовчого відділення, відомості заліків та екзаменів студентів.

Відповідно до наказу ПрАТ ПВНЗ «ОСОБА_2 інститут економіки та інформаційних технологій» № 04-11 від 29.06.2017 про зарахування до підготовчого відділення з 29.06.2017 року зарахована слухачами група у кількості 17 іноземних громадян, у т.ч. громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_1 14.03.2018 року під час перевірки наявності іноземних студентів, які зараховані до підготовчого відділення на заняттях - студенти були відсутні. Крім того, ОСОБА_1 вже проходив навчання у ОСОБА_2 державному медичному університеті. Відповідно до наказу ОСОБА_2 державного медичного університету № 619-е від 26.06.2017 року ОСОБА_1 студент II міжнародного факультету був відрахований за невиконання навчального плану та виявив бажання продовжити навчання у ОСОБА_2 інституті економіки та інформаційних технологій, як слухач підготовчого відділення.

Вважають що ОСОБА_1 свідомо уклав договір про надання освітніх послуг з ПрАТ «ПВБІЗ «ЗІЕІТ» № 27615 від 10.07.2017 року на підготовчому відділенні маючи вже необхідні знання російської мови, які підтверджуються свідоцтвом про закінчення підготовчого факультету для іноземних громадян ОСОБА_2 державного Медичного університету та 5 роками навчання в ЗДМУ на російській мові. Та свідомо порушує законодавство України не відвідуючи заняття у ПрАТ «ПВНЗ «ЗІЕІТ».

У судовому засіданні позивач та його представник, позовні вимоги підтримали, просили скасувати Постанову від 15.03.2018 року серія ПН МЗП № 137352 з підстав вказаних в позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав вказаних у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України.

Як вбачається з копії оскаржуваної постанови, остання винесена відповідачем 15.03.2018 року, у зв'язку з тим, що позивач без поважних причин з вересня 2017 року не приступив до навчання, після зарахування на підготовче відділення ПрАТ ПВНЗ «ОСОБА_2 інститут економіки та інформаційних технологій».

Цією постановою на позивача накладено стягнення у виді штрафу в сумі 595 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_3 (а.с.7). В Україні перебуває на підставі посвідки на тимчасове проживання № ТР 120638 строком дії до 15.08.2018 року (а.с.8).

Відповідно до наказу № 04-11 від 29.06.2017 року він зарахований слухачем підготовчого відділення Приватного акціонерного товариства «Приватний вищий навчальний заклад «ОСОБА_2 інститут економіки та інформаційних технологій», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кияшка, буд. 16-Б, що підтверджується довідкою (а.с.10).

Умови навчання визначені на підставі Договору про надання освітніх послуг № 27615 від 10.07.2017 року, який укладено між позивачем та інститутом строком на один навчальний рік (а.с.9).

Відповідно до ч. 13 ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» - Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Відповідальність за ч.1 ст. 203 КУпАП настає за проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України.

Для притягнення особи за порушення зазначених вимог перш за все необхідно встановити факт порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, у даному випадку, факт неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання.

Проте, відповідачем не надано доказів того, що позивач, без поважних причин з вересня 2017 року не приступив до навчання, посилання відповідача на відсутність ОСОБА_1 14.03.2018 року на заняттях, не є підтвердженням того, що він не приступив до занять взагалі. А наявність у ОСОБА_1 знань з російської та української мови не є предметом дослідження складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 203 КУпАП.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За приписами ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Поряд із цим, згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які у протилежному випадку вважаються добросовісними.

З огляду на вищевикладене та встановлені у справі обставини а саме те, що ОСОБА_1 перебуває в Україні на підставі належним чином оформлених документів, у тому числі і на право проживання та на право навчання, суд вважає, що стороною відповідача не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови, оскільки викладені у ній факти належними та допустимими доказами, в порядку ст.251 КУпАП, не підтверджені, а наведені у ній висновки щодо порушення правил перебування в Україні розцінюються не інакше, як припущення, що в силу ст.62 Конституції України, є неприпустимим.

З огляду на наведене, суд прийшов до переконання про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 11, 77, 241-246, 286, 295 КАС України, суд-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Дніпровського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати Постанову від 15 березня 2018 року серія ПН МЗП № 137352 про накладення адміністративного стягнення на громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 595 гривень.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 05 червня 2018 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.