Справа № 2а-721/11
Суддя: Тетеревятников А. П.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-721/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.10.2011 року смт. Томаківка Дніпропетровської області

Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області Тетеревятников А.П., розглянувши об 10.00 годині у приміщенні Томаківського районного суду Дніпропетровської області в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, з урахуванням наявності достатніх у справі підстав, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни №2195-IV від 18 листопада 2004 року позивач належить до категорії осіб, яким державою встановлено статус діти війни.

Статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни(в редакції Закону від 18 листопада 2004 року, що набрав чинності 1 січня 2006 року) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України Про соціальний захист дітей війнифінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною 2 статті 3 Закону України Про соціальний захист дітей війнипередбачено, що державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Законом України від 28 грудня 2007 року №107-VI Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українибуло внесено зміни до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнивнаслідок чого передбачалося, що дітям війни до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України вказані зміни щодо розміру пенсії дітям війни.

Мінімальний розмір пенсії, відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове Державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року N 1058-IV, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 21 Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рікз 01 січня по 01 квітня прожитковий мінімум встановлено у розмірі 750 гривень, а з 01 квітня становить 764 гривні.

Враховуючи той факт, що Закон України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняє єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннядля розрахунку зазначеного підвищення дітям війни. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати, передбаченої Законом України Про соціальний захист дітей війни, оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що не суперечить вимогам ч. 3 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Як вбачається із письмової відповіді відповідача, яку позивачка отримала 29.08.2011 року, на її заяву про проведення перерахунку надбавки до пенсії, відповідач відмовив їй у проведенні такого перерахунку. При цьому в своїй відмові відповідач посилається на Закону України від 14.06.2011 року №3491-VI Про внесення змін до Закону України Про державний бюджет України на 2011 рікта Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 та від 06.07.2011 року №745, відповідно до яких підвищення пенсії дітям війни в теперішній час проводиться у розмірі 49 гривень 80 копійок щомісячно..

Таким чином, розмір надбавки до пенсії, який виплачується, позивачці на протязі поточного року складає 49 гривень 80 копійок і є меншим, ніж 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка з 01.01.2011 року становила 941 гривня, а з 01.04.2011 року 960 гривень, тобто щомісячний розмір надбавки до пенсії мав становити від 282 гривень 30 копійок до 288 гривень, а не ту щомісячну суму надбавки, яку вона фактично отримує.

Відмова відповідача у нарахуванні та виплаті позивачці підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком є незаконною і такою, що порушує її право на отримання державної соціальної підтримки у вигляді підвищення до пенсії у розмірах, передбачених чинним законодавством.

Протягом 2011 року зміст ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнине змінювався, а тому в 2011 році діти війни мають право на отримання підвищення до пенсії у розмірах 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Верховною Радою України було прийнято Закон України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет на 2011 ріквід 14.06.2011 року, в якому вказано, що виплата соціальної допомоги дітям війни має провадитись в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, тобто Постанова КМУ від 28.05.2008 року №530, та постанова КМУ від 06.07.2011 року, які встановлюють виплату підвищення до пенсії у розмірі 49 гривень 80 копійок.

Однак, відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів чи внесенні змін до діючого законодавства не може бути звужено зміст або обсяг існуючих прав чи свобод.

Крім того, постанови Кабінету Міністрів України є підзаконними актами і протирічать змісту ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, тобто постанови видані в порушення ст. 8 Конституції України, в якій зазначено принципи верховенства права.

Посилання відповідача на законодавчу неврегульованість питання щодо механізму виплати доплати до пенсії, передбаченої Законом України Про соціальний захист дітей війни, суд вважає хибними виходячи з наступного.

Статтею 61 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Також, суд відхиляє доводи відповідача щодо невизначеності на законодавчому рівні питання відносно органу, на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01 березня 2002 року за №121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннярішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

З цього слідує, що обовязок щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни покладено на управління Пенсійного Фонду України у Томаківському районі Дніпропетровської області.

В матеріалах справи міститься копія рішення суду від 27.04.2011 року, відповідно до якого позивачці зобовязано управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі сплатити підвищення до пенсії, згідно ст. 6 Закону України про соціальний захист дітей війниз 01 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року.

Отже, задоволенню підлягають вимоги щодо зобовязання відповідача нараховувати та сплачувати підвищення до пенсії починаючи з 02 квітня 2011 року і у подальшому, а тому частину вимог, що стосується періоду з 01 січня 2011 року і по 01 квітня 2011 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 155 КАС України необхідно залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 22, 64 Конституції України, ст. ст. 6, 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, ст. ст. 99, 100, 122, 159-163, 183-2 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області здійснити нарахування та забезпечити виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1, передбачене ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, за період часу з 01 січня 2011 року по 01 квітня 2011 року - залишити без розгляду.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області про відмову ОСОБА_1, у здійсненні перерахунку підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхуванняза період з 02 квітня 2011 року і в подальшому в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично проведених виплат.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України у Томаківському районі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 сплачений по справі судовий збір в сумі 3 гривні 40 копійок.

Згідно п. 8 ч. 6 ст. 183-2 КАС України постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова суду за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами, або іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки, шляхом подачі апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: ОСОБА_2