Справа № 604/427/18
Суддя: Сташків Н. Б.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/427/18
Провадження № 2-а/604/34/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участі секретаря судового засідання Кияшко М.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Підволочиську справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БР №536550 від 20 квітня 2018 року, про притягнення його до відповідальності за порушення правил дорожнього руху за ст. 132-1 КУпАП. Крім того, просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач покликався на те, що 20 квітня 2018 року, інспектором роти №1 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 о 03 год. 20 хв. поблизу населеного пункту Летичів Хмельницької області зупинено автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та винесено постанову відповідно до якої, за порушення вимог п.22.5 ПДР України, накладено штраф за адміністративне правопорушення, передбачене статтею 132-1 КупАП (за керування транспортним засобом та перевезення скрапленого газу без відповідного погодження на перевезення небезпечних вантажів) у розмірі 510 гривень. Позивач вважає вказану постанову такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства, його конституційних прав та такою, що підлягає скасуванню. Так, на думку позивача, відсутні будь-які докази про вчинення ним адміністративного правопорушення (пояснення свідків, матеріали фото або відеофіксації, інші докази), не було складено протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, що відповідно до ст. 258 КупАП є обовязковим, оскільки протокол не складається лише у разі фіксації в режимі відео чи фото фіксації правопорушення. Крім того зазначає, що у постанові патрульні посилаються на п.22.5 ПДР, який не має жодного відношення до дозволів на перевезення небезпечних вантажів, а стосується виключно габаритів та ваги вантажу. Також зауважив, що дозвільний документ у нього був, однак так як крім нього транспортний засіб використовують інші водії ТОВ «Люкс», він не міг одразу його знайти (перемістили папку з документами). Так, позивач предявив дозвіл в той час як поліцейський вже виносив постанову.

У судове засідання Позивач не зявився, подав заяву згідно з якою просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не зявився.

Згідно відзиву проти позову заперечив, посилаючись на наступне.

20 квітня 2018 року інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 під час виконання своїх службових обов'язків, близько 03 год. 20 хв. на 282 км. а/д М-12 «Стрий-Знамянка», було виявлено транспортний засіб АЦ ЗИЛ 130 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія - гр. ОСОБА_1, який перевозив небезпечний вантаж, а саме скраплений газ СПБТ код УКТ ЗЕТ в кількості 6000 см. куб. без відповідного узгодження маршруту дорожнього перевезення небезпечного вантажу (Дозвілу), чим порушив н.22.5 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 та ст.9 Наказу МВС №822 від 26.07.2004р. внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_3 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету ОСОБА_3 України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

Згідно п. 11 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 8 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону. Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ встановлюють ПДР України. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено відповідними статтями КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів га їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2.6 м. за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів па встановлених Укравтодором і Державтоінснекцією маршрутах - 4,35 м). за довжиною - 22 м (дія маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 і (на встановлених Укравтодором і Державтоінснекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11.5 т), здвоєні осі -16т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2.5 м.

Так, спеціальними правилами є «Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів» затверджені Наказом МВС України №822 від26.07.2004.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається зі змісту обєктивної сторони вчиненого правопорушення, висвітленої у постанові про накладення адміністративного стягнення від 20 квітня 2018 року позивач перевозив скраплений газ СПБТ код УКТ ЗЕТ в кількості 6000 см. куб. без відповідного узгодження маршруту дорожньою перевезення небезпечного вантажу, чим порушив п.22.5 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 та ст.9 Наказу МВС №822 від 26.07.2004 р.

Зазначені обставини підтверджуються рапортом інспектора Римара П.П. з якого також вбачається, що Позивач після вимоги Інспектора не пред'явив Дозвіл, а після винесення постанови отримав її копію без будь-яких скарг чи зауважень.

Окрім того, звертають увагу суду на те, що з абзацу 1 на сторінці 5 позовної заяви встановлюється, що позивач сам визнає непредявлення дозволу на вимогу Інспектора проте вказує, що йому необхідно було 15 хвилин, щоб його знайти.

Тобто він керував т.з. не переконавшись перед виїздом, чи є в наявності Дозвіл взагалі.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» перевізник небезпечних вантажів зобовязаний приймати небезпечні вантажі до перевезення, якщо вантаж і документи на нього відповідають встановленим вимогам.

Відповідно до зі. 2.1 г) ПДР України водій транспортного засобу, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, повинен мати при собі документацію відповідно до вимог спеціальних правил.

Відповідно до п.2.3 а) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відповідно до п.2.4 а) ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) предявити для перевірки документи, зазначені в пункті 2. 1.

З наведених правових норм слідує, що водію, який здійснює перевезення небезпечного вантажу, необхідно перед виїздом переконатися в наявності Дозволу перевірити його відповідність вантажу що перевозиться, та мати при собі.

Крім того, звертають увагу, що Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання вимог п. 22.5 ПДР України, де у відповідності п. 1 Інструкції, саме на підрозділи патрульної поліції покладено обовязок забезпечувати безпеку дорожнього руху та здійснювати провадження про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Щодо проведення спрощеного провадження зазначають наступне.

08 серпня 2015 року набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14 0: 2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися па місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від обов'язку по складанню протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При ньому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог етапі 283 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець відніс розгляд справ про скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху до скороченого провадження.

Провадженням у справах про адміністративні правопорушення є нормативно врегульована діяльність уповноважених суб'єктів по застосуванні адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого КУпАП.

Аналіз законодавства України дає змогу виділити два види провадження у справах про адміністративні правопорушення: звичайне та спрощене (застосовується щодо невеликої кількості правопорушень, прямо передбачених сі. 258 КУпАП (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфер: забезпечення безпеки дорожнього руху»). Таке провадження характеризується мінімум процесуальних дій та їх оперативністю).

Так, підставою здійснення спрощеного провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно Позивача, є вчинення ним діяння, що містить ознаки адміністративного правопорушення розгляд якого віднесені до компетенції органів Національної поліції (ч. 2 ст. 258. ст. 222 КУпАП, зокрема, ст. 132-1 КУпАП віднесено до компетенції органів НП), тобто фактична підстава. Проте однією фактичної підстави недостатньо для того щоб здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, необхідна ще формальна (процесуальна) підстава. В даному випадку такою підставою є безпосереднє виявлення правопорушення уповноваженою посадовою особою

Таким чином, вважають, що інспектор як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями (згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_3 Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин), аолодіючи інформацією, помітивши факт адміністративного правопорушення вчиненого Позивачем, маючи відповідні повноваження дійшов до висновку про притягнення Позивача до адміністравної чи іншої відповідальності шляхом винесення постанови АР №360531 від 21 грудня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (ч. 1 ст. 284 КУпАП).

З огляду на вказане, вважають постанову правомірною, та ткою, що не підлягає скасуванню.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази в їх сукупності та які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.. 132-1 КУпАП.

Згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №536550 від 20 квітня 2018 року, цього дня о 03 год. 20 хв., на а/д М-12, Стрий-Знамянка 282 км, гр. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом АЦ ЗИЛ 130 д.н.з. НОМЕР_2, перевозив скраплений газ СПБТ код УКТ ЗЕТ в кількості 6000 см. куб. без відповідного узгодження маршруту дорожнього перевезення небезпечного вантажу, чим порушив п. 22.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 132-1 КУпАП; на Позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Стаття 258 КУпАП на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року №596-VIII після частини першої доповнена новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою ст. 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення включно з тими, відповідальність за які передбачена ст. 132-1 КУпАП.

Крім цього, Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, на яке посилається позивач як на підтвердження свої позовних вимог, датоване 26 травня 2015 року, в той час як зміни в ст. 258 КУпАП внесені згідно Закону України від 14 липня 2015 року № 596-VIII.

А тому, суд вважає, що винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, без складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам законодавства, яке діяло на момент винесення вказаної постанови.

Відповідальність за статтею 132-1 КУпАП настає за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається у порушенні правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та порушенні правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів га їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2.6 м. за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів па встановлених Укравтодором і Державтоінснекцією маршрутах - 4,35 м). за довжиною - 22 м (дія маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 і (на встановлених Укравтодором і Державтоінснекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11.5 т), здвоєні осі -16т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2.5 м.

Так, спеціальними правилами є «Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів» затверджені Наказом МВС України №822 від26.07.2004.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» перевізник небезпечних вантажів зобовязаний приймати небезпечні вантажі до перевезення, якщо вантаж і документи на нього відповідають встановленим вимогам.

Відповідно до зі. 2.1 г) ПДР України водій транспортного засобу, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, повинен мати при собі документацію відповідно до вимог спеціальних правил.

Відповідно до п.2.4 а) ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) предявити для перевірки документи, зазначені в пункті 2. 1.

Як ствердив позивач у позові та заяві від 04 червня 2018 року, дозвільний документ на момент винесення постанови у нього був, однак на момент зупинки транспортного засобу він не міг його знайти, оскільки останній знаходився у папці із іншими дозвільними документами, на прохання зачекати інспектори не зважали. Крім того, з позову та відзиву, вбачається, що позивач все ж предявив дозвіл, однак працівники поліції вже оформляли постанову.

Твердження позивача про наявність у нього дозвільного документу на час складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №536550 від 20 квітня 2018 року підтверджено долученим до матеріалів справи погодженням з відділом безпеки дорожнього руху УПП в Тернопільській області ДПП НП України №8НВ маршруту руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів , строк дії якого з 19 квітня 2018 року по 18 липня 2018 року, а також свідоцтвом про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів серія С №012999, на автомобіль НОМЕР_3.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи встановлених останнім доводів.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.77 КАС України покладається на відповідача.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову не обгрунтовано належними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, зокрема, не долучено до матеріалів справи доказів, що б спростовували твердження ОСОБА_1 про наявність у нього відповідного документу дозвільного характеру при зупинці його транспортного засобу 20 квітня 2018 року о 03 год. 20 хв., на а/д М-12, Стрий-Знамянка 282 км інспектором роти №1 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП лейтенантом поліії ОСОБА_2, а саме диску з відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції.

За вказаних обставин суд вважає, що вимоги ст. 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови належним чином не виконані, оскільки не зясовано всіх обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, судом встановлено, що наявна у справі постанова не дає підстав для висновку про скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням конкретних обставин справи, встановлених під час судового розгляду, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП та надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

З цих підстав позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Підстав закриття провадження у справі суд не вбачає, оскільки зібрані у справі докази не є достатніми для встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 90, 242, 246, 250, 255, 286, 295, 297, п. п. 15.5 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області (юридична адреса: пр. Коцюбинського, 35/2, м. Хмельницький, Хмельницької області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №536550 від 20 квітня 2018 року, винесену інспектором роти №1 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП лейтенантом поліії ОСОБА_2, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Надіслати справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області.

У задоволенні позову в частині закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Н.Б. Сташків