Справа № 821/131/17
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/131/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Садова О.Р.,

за участю:

заявника - ОСОБА_1,

представника заявника - ОСОБА_2,

представника Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

13.01.2017 р. Херсонська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 376192,68 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 р. позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у сумі 376192,68 грн.

15.05.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 р. за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що податковий борг з орендної плати утворився внаслідок узгодження грошових зобов'язань, нарахованих податковими повідомленнями-рішеннями від 23.06.2015 р. № 150062-21 та від 20.06.2016 р. № 33858-0000. Між тим, рішеннями Херсонського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 р. по справі № 821/1666/17 (набрало законної сили 23.01.2018 р.) та від 24.01.2018 р. по справі № 821/1659/17, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 р., визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 23.06.2015 р. № 150062-21 та від 20.06.2016 р. № 33858-0000. Враховуючи те, що податковий борг визначено на підставі податкових повідомлень-рішень, які скасовано у судовому порядку, є підстави для перегляду постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 р. за нововиявленими обставинами.

Ухвалою від 16.05.2018 р. відкрито провадження за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та призначено судове засідання на 06.06.2018 р. на 11:00 год.

06.06.2018 р. від Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області надійшов відзив на заяву, згідно якого просить відмовити в її задоволенні. Вказує на те, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи. Таким чином, викладена у заяві обставина є новою, а не нововиявленою.

У судовому засіданні заявник та представник заявника підтримали заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та просили її задовольнити.

Представник Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області заперечувала проти задоволення заяви з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ч.2 ст.361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

З вищевикладених норм вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

"Істотність" обставини означає те, що якби суд її міг врахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку "не були і не могли бути відомі особи" потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов.

Таким чином, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв'язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справи, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

З матеріалів справи слідує, що 23.06.2015 р. контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № 15062-21, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 250761,89 грн., а 20.06.2016 р. - податкове повідомлення-рішення № 33858-0000, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 183000,59 грн.

В подальшому внаслідок несплати грошових зобов'язань по орендній платі з фізичних осіб контролюючим органом направлено податкову вимогу від 20.09.2016 р. № 477-21, яка отримана ОСОБА_1 24.09.2016 р., та 13.01.2017 р. подано позов до суду про стягнення податкового боргу у сумі 386672,68 грн.

Під час розгляду справи позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог та стягнення із ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 376192,68 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 р. позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у сумі 376192,68 грн.

В той же час ОСОБА_1 не погодився з податковими повідомленнями-рішеннями від 23.06.2015 р. № 15062-21 та від 20.06.2016 р. № 33858-0000 та оскаржив їх в судовому порядку.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 р. по справі № 821/1666/17, яке набрало законної сили 23.01.2018 р., визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.06.2015 р. № 15062-21, яким ОСОБА_1 визначено суму грошових зобов'язань з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 250761,89 грн..

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 р. по справі № 821/1659/17, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 р., визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 20.06.2016 р. № 33858-0000, яким ОСОБА_1 визначено суму грошових зобов'язань з орендної плати за 2016 рік у розмірі 183000,59 грн.

Таким чином факт неправомірності податкових повідомлень-рішень від 23.06.2015 р. № 15062-21 та від 20.06.2016 р. № 33858-0000 існував на час розгляду справи № 821/131/17, проте не міг бути встановлений судом при розгляді позову Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в силу положень ч.1 ст.138 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи).

Зокрема, з огляду на зміст ч.1 ст.138 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи) та з урахуванням того, що вимогою заявленого Херсонською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області позову було стягнення податкової заборгованості, предметом доказування могли бути тільки обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законодавство пов'язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов'язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

При цьому, питання правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень від 23.06.2015 р. № 15062-21 та від 20.06.2016 р. № 33858-0000, за якими ОСОБА_1 нараховано грошові зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб, не охоплювалися предметом позову контролюючого органу, оскільки рішення суб'єкта владних повноважень про донарахування відповідних зобов'язань не було предметом позову у даній справі, а отже у суду не було процесуальних повноважень у межах розгляду цієї справи здійснювати правовий аналіз прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень.

Таким чином вказані обставини не були і не могли бути відомі ОСОБА_1 на час розгляду справи № 821/131/17.

Оскільки рішеннями Херсонського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 р. по справі № 821/1666/17 та від 24.01.2018 р. по справі № 821/1659/17, які набрали законної сили, скасовано податкові повідомлення-рішення від 23.06.2015 р. № 15062-21 на суму 250761,89 грн. та від 20.06.2016 р. № 33858-0000 на суму 183000,59 грн., на підставі яких Херсонська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області звернулася до суду з позовом про стягнення податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) у сумі 376192,68 грн., то постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 р. по справі № 821/131/17 слід переглянути за нововиявленими обставинами.

Приписами ч.4 ст.368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими обставинами або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 р. по справі № 821/131/17 слід скасувати та прийняти у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що в даному випадку є нові обставини, а не нововиявлені, оскільки, як вже зазначалося, факт неправомірності податкових повідомлень-рішень від 23.06.2015 р. № 15062-21 та від 20.06.2016 р. № 33858-0000 існував на час розгляду справи, проте в силу вимог законодавства не міг бути встановлений судом при розгляді позову контролюючого органу про стягнення податкового боргу. Скасування податкових повідомлень-рішень, на підставі яких контролюючим органом заявлено вимоги про стягнення податкового боргу, є істотною обставиною, яка беззаперечно впливає на рішення суду у даній справі, і про яку не було і не могло бути відомо ні ОСОБА_1, ні суду, який розглядав та вирішував справу по суті.

При цьому суд бере до уваги те, що відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов'язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення "Броньовський проти Польщі" [GC], № 31443/96, п.143, CEDH 2004). У кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення "Спорронг та Лонрот проти Швеції", рішення від 23 вересня 1982, серія A № 52, стор.26, п.69).

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить, що найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Протоколу № 1 забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснено на підставі закону. При цьому під "законом" Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути "доступним" (accessible) та "передбачуваним" (forseable). Також, закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. "Доступність закону" означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та у осіб. "Передбачуваність" означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв'язку із застосуванням закону. Суд у своїх рішеннях нагадує, що незважаючи на те, що держави мають широкі рамки розсуду при визначенні умов і порядку, за яких приватна особа може бути позбавлена своєї власності, позбавлення останньої, навіть, якщо воно переслідує законну мету в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст.1 Протоколу № 1, якщо не була дотримана розумна пропорційність між втручанням у права фізичної чи юридичної особи й інтересами суспільства. Також, буде мати місце порушення ст.1 Протоколу № 1 й у випадку, коли наявний істотний дисбаланс між тягарем, що довелося понести приватній особі, і переслідуваними цілями інтересів суспільства.

Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 за своєю суттю є гарантією права власності (рішення від 13.06.1979 р. у справі "Маркс проти Бельгії", п.69).

Поняття майно має автономне значення, яке, не обмежується правом власності на речі матеріального світу: у розумінні цього положення певні інші права та інтереси, які є активами, можуть також розглядатися як майнові права, а отже - майно (рішення від 23.02.1995 р. у справі "ОСОБА_4 унд Фьордертехнік Гмбг проти Нідерландів", п.53).

Під дію статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції підпадає право вимоги, якщо воно достатньою мірою встановлене, щоб являти собою актив.

Коли основою вимоги є майновий інтерес, то особа, яка її має, вважатиметься такою, що має "легітимне сподівання" ("Федоренко проти України") на отримання майна, за наявності однієї з умов: - якщо наявне остаточне судове рішення, що підтверджує це право ("Бурдов проти Росії", "Агрокомплекс проти України"); - якщо є достатнє правове підгрунтування у національному законодавстві, що підтверджує вимогу ("Брезовец проти Хорватії", "Рисовський проти України", "Кечко проти України", "Стреч проти Великобританії", "Москаль проти Польщі", "Сук проти України", "Федоренко проти України", "Україна-Тюмень проти України").

Згідно п.50 Рішення ЄСПЛ у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06) судом констатовано, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 р. по справі № 821/131/17 за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст.250, 255, 262, 361-369 КАС України, суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 (75200, Херсонська область, Чаплинський район, с.Строганівка, вул.Фрунзе, 4, рнокпп НОМЕР_1) про перегляд постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 р. по справі № 821/131/17 за нововиявленими обставинами задовольнити.

Скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 р. по справі № 821/131/17.

Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (73008, м.Херсон, вул.І.Кулика, 143-А, ) до ОСОБА_1 (75200, Херсонська область, Чаплинський район, с.Строганівка, вул.Фрунзе, 4, рнокпп НОМЕР_1) про стягнення податкового боргу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 07 червня 2018 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 8.2.3