Справа № 489/2401/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2018 року

Київ

справа №489/2401/16-а

адміністративне провадження №К/9901/17439/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду в складі судді Ступакової І.Г. від 06.04.2017 у справі №489/2401/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років,

УСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано тридцятиденний термін з дня отримання копії ухвали для подачі до суду апеляційної інстанції заяви про його поновлення для з'ясування поважності причин пропуску такого строку.

05 квітня 2017 року відповідачем подано клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, яке обґрунтоване тим, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року повернуто апеляційну скаргу управління у зв'язку з несплатою судового збору. На даний час Пенсійний фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору, що надає можливість реалізувати право на апеляційне оскарження.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що особою, яка подала апеляційну скаргу, не зазначено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Скаргу обґрунтовано тим, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а саме: через відсутність коштів на сплату судового збору.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою.

Справу передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч. 4 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Як встановлено, ухвалою від 21 березня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для подачі заяви про поновлення строку із зазначенням поважних причин такого пропуску.

05 квітня 2017 року від Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року повернуто апеляційну скаргу через несплату судового збору, тому відповідач повторно подає вказану скаргу.

Колегія суддів не заперечує факт того, що повернення апеляційної скарги не позбавляє особу права повторно звернутися з апеляційною скаргою. Проте строки на апеляційне оскарження автоматично не можуть бути поновленими.

Частиною першою статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Єдиним обґрунтуванням причин пропущення строку є відсутність коштів на сплату судового збору. Проте відсутність коштів на сплату судового збору не є поважною причиною для поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції. Крім того, вказаному клопотанню надано оцінка в ухвалі суду від 21 березня 2017 року.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

В даному випадку, колегія суддів не знаходить підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області залишити без задоволення, ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду