Справа № 826/15589/17
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 травня 2018 року 15:40 № 826/15589/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі позивача, представників сторін: від відповідача - Кідіної Н.В., Гунченко О.А., від третьої особи - Караченцевої Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_4
до третя особа Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Національне агентство України з питань державної служби
про поновлення на роботі

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_4 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

В позовній заяві позивач просить суд :

«Визнати протиправним та скасувати Наказ від 10 листопада 2017 року № 324-к/тр «Про звільнення ОСОБА_4» із займаної посади головного спеціаліста відділу з питань проведення перевірок департаменту суддівської кар'єри секретаріату Комісії 14 листопада 2017 року за вчинення дисциплінарного проступку - порушення Присяги державного службовця, п.4 ч. 1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу»;

Поновити ОСОБА_4 на посаді головного спеціаліста відділу з питань проведення перевірок департаменту суддівської кар'єри секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

Стягнути з Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (код СДРПОУ 37316378, місцезнаходження: вул. Механізаторів, 9, м. Київ, 03109) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу, а також ненараховану заробітну плату на час відсторонення від роботи під час проведення службової перевірки;

Стягнути з Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (, місцезнаходження: вул. Механізаторів, 9, м. Київ, 03109) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) завдану моральну шкоду у розмірі 300 000 грн.».

Позовні вимоги мотивовані наступними, на думку позивача, порушеннями:

- позивач стверджує, що перевірку було проведено на підставі інформації, викладеної в анонімному повідомленні, при цьому інше повідомлення, яке надійшло раніше, було долучено до матеріалів перевірки значно пізніше;

- акт службового розслідування не містить, а перевіркою не було встановлено обставин, за яких були вчинені порушення та наслідки їх вчинення;

- рішення було прийнято без участі позивача, позивач не брав участь в засіданні дисциплінарної комісії, рішення прийнято без надання позивачу можливості ознайомитися з матеріалами справи;

- позивач стверджує про те, що ним не було допущено порушення порядку роботи з документами та заперечує обставину зберігання даних, зазначених в матеріалах дисциплінарного провадження, на робочому комп'ютері.

Відповідач - Вища кваліфікаційна комісія суддів України - проти позову заперечує з тих підстав, що :

- проведення перевірки на підставі анонімного звернення обумовлено вимогами Закону України «Про запобігання корупції»;

- проведеною перевіркою було встановлено наявність на робочому комп'ютері позивача файлів суддівського досьє, яке не передавалося позивачу для обробки, і до якого позивач не мав доступу, що було кваліфіковане як порушення посадової інструкції та встановленого порядку роботи з документами, та свідчило, на думку відповідача, про порушення присяги;

- позивача було запрошено на засідання комісії з проведення службового розслідування, і позивач приймав в ньому участь;

- позивача було ознайомлено з результатами службового розслідування;

- нормами чинного законодавства не передбачено обов'язкової участі особи при розгляді питання застосування дисциплінарних стягнень.

В процесі розгляду справи судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Національне агентство України з питань державної служби. Вказана третя особа підтримала позовні вимоги з підстав, які збігаються з посиланнями позивача, та зазначила, що, за результатами проведеної перевірки, було винесено вимогу, якою відповідача було зобов'язано поновити позивача.

Відповідачем було подано клопотання про зупинення провадження у справі, проте, представник відповідача в судовому засіданні просив дане клопотання не розглядати.

Судом було допитано в якості свідка ОСОБА_7, який надав свідчення щодо обставин знаходження файлів на комп'ютері позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 Наказом Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №31- к/тр від 03.02.2017р. було призначено з 07.02.2017р. на посаду головного спеціаліста відділу з питань проведення перевірок департаменту суддівської кар'єри секретаріату Комісії.

Згідно з копією особової справи позивача, зокрема, копії трудової книжки, позивачем прийнято присягу державного службовця 09.06.2011р.

До відповідача надійшли анонімне звернення від 09.10.2017р., в якому зазначено, що ОСОБА_4, яка обіймає посаду головного спеціаліста відділу з питань проведення перевірок департаменту суддівської кар'єри секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, з використанням наданих їй повноважень та з метою одержання неправомірної вигоди в період з серпня по жовтень 2017 року, вимагає грошові кошти у працівників Апеляційного суду міста Києва, які беруть участь у доборі кандидатів на посаду судді місцевого суду, оголошеному Комісією 03.04.2017.

На підставі зазначеного звернення, на виконання наказів Голови Комісії від 10.10.2017 № 296-к/тр «Про проведення службового розслідування» та від 20.10.2017 № 303-к/тр «Про продовження строку проведення службового розслідування», відповідно до частини п'ятої статті 53 Закону України «Про запобігання корупції», відповідачем було проведено службове розслідування стосовно позивача.

Частиною п'ятою статті 53 вищезазначеного Закону встановлено, що повідомлення про порушення вимог цього Закону може бути здійснене працівником відповідного органу без зазначення авторства (анонімно).

Вимоги до анонімних повідомлень про порушення вимог цього Закону та порядок їх розгляду визначаються цим Законом.

Анонімне повідомлення про порушення вимог цього Закону підлягає розгляду, якщо наведена у ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Анонімне повідомлення про порушення вимог цього Закону підлягає перевірці у термін не більше п'ятнадцяти днів від дня його отримання. Якщо у вказаний термін перевірити інформацію, що міститься в повідомленні, неможливо, керівник відповідного органу або його заступник продовжують термін розгляду повідомлення до тридцяти днів від дня його отримання.

У разі підтвердження викладеної у повідомленні інформації про порушення вимог цього Закону керівник відповідного органу вживає заходів щодо припинення виявленого порушення, усунення його наслідків та притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності, а у випадках виявлення ознак кримінального або адміністративного правопорушення також інформує спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції.

Відповідно до вимог частин першої та четвертої статті 63 Закону України «Про запобігання корупції», керівник державної служби несе відповідальність за неналежний рівень службової дисципліни і здійснює повноваження щодо притягнення державних службовців до дисциплінарної відповідальності. Керівник державної служби, який в установленому цим законом порядку не вжив заходів для притягнення підпорядкованого йому державного службовця до дисциплінарної відповідальності за вчинений дисциплінарний проступок, а також не подав матеріалів про вчинення державним службовцем адміністративного проступку, корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення, злочину до органу, уповноваженого розглядати справи про такі правопорушення, несе відповідальність згідно із законом.

З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення або невиконанню вимог зазначеного закону в інший спосіб, рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 65 Закону України «Про запобігання корупції»).

Згідно приписів Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування " від 13.06.2000 р. N 950, службове розслідування може бути проведено за ініціативою керівника органу державної влади. Також зазначеним Порядком передбачено, що за анонімними повідомленнями, заявами та скаргами службове розслідування не проводиться, крім випадків, коли анонімне повідомлення стосується порушення вимог Закону та наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Приписами даного Порядку визначено, що відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон) прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування.

Нормою підпункту «ґ» частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є, зокрема, особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до яких, зокрема, належать Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, посадові особи секретаріату цієї Комісії.

З огляду на вищезазначені приписи Закону України «Про запобігання корупції», суд вважає правомірним призначення перевірки відповідачем та продовження терміну її проведення, у відповідності до наказів від 10.10.2017 № 296-к/тр «Про проведення службового розслідування» та від 20.10.2017 № 303-к/тр «Про продовження строку проведення службового розслідування».

Вищезазначеним Наказом від 10.10.2017р. позивача було відсторонено від здійснення повноважень на період проведення службового розслідування. Позивача було повідомлено про це, про що свідчить Акт приймання - передавання справ і матеріалів №21.2-806/17 від 10.10.2017р., який містить підпис позивача.

12 жовтня 2017 року позивачем було надано пояснення щодо обставин, які викладені в анонімному зверненні.

Також, 29.09.2017р. до відповідача надійшло звернення ОСОБА_8 від 28.09.2017р., в якому зазначено, що на неї як на учасника добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, оголошеному Комісією 03.04.2017, чиниться тиск з використанням інформації, що містить персональні дані, особами, які на її думку, є працівниками Комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, дане звернення не містило будь - яких посилань щодо позивача, а наказ «Про проведення службового розслідування» від 10.10.2017р. не містить будь - яких посилань на звернення ОСОБА_8

Службовою запискою від 19.10.2017р. №19-216/17 головою комісії з проведення службового розслідування у начальника управління інформаційних технологій ВККС ОСОБА_7 було витребувано інформацію щодо наявності на робочому комп'ютері позивача інформації щодо ОСОБА_8 та її близьких осіб.

Службовою запискою від 19.10.2017р. №24-56с/17 начальник управління інформаційних технологій ВККС ОСОБА_7 повідомив, що на комп'ютері позивача містилися матеріали суддівського досьє ОСОБА_10

19 жовтня 2017 року у позивача було відібрано письмові пояснення щодо даної обставини, за змістом яких позивач зазначив про відсутність у нього пояснень відносно цього.

Матеріали справи містять зроблені 06.11.2017р. об 17 год. 21 хв. Скріншоти, з яких вбачається, що користувачем ОСОБА_4 було збережено 26.05.2017р. об 12год.18хв. файл Microsoft Office Word з назвою « ОСОБА_10» та 29.05.2017р. о 15 год. 40 хв. файл ABBYY PDF з ідентичною назвою.

Відповідно до службової записки від 23.10.2017 № 21-54/17, наданої начальником відділу ведення суддівського досьє департаменту суддівської кар'єри секретаріату Комісії Зінченком М.С., формування і ведення суддівського досьє судді Київського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_10. було розпочато 08.04.2016 головним спеціалістом відділу ведення суддівського досьє ОСОБА_12; за період з 01.01.2017 по 10.10.2017 зазначене досьє до інших структурних підрозділів департаменту суддівської кар'єри чи інших структурних підрозділів секретаріату Комісії не передавалося. Копії документів та інших матеріалів, що містяться с суддівському досьє ОСОБА_10, працівникам відділу або інших структурних підрозділів не надавалися. Крім того, зазначено, що дане досьє після опрацювання інспектором Комісії було повернуто до відділу ведення суддівського досьє 28.04.2016, про що зроблено запис в журналі реєстрації видачі суддівських досьє для ознайомлення, і станом на 23.10.2017 не видавалося.

Судом було запропоновано відповідачу надати інформацію про місце перебування комп'ютера, за яким працював позивач та стан збереження інформації на ньому, з метою можливого призначення досліджень, якими можна було б підтвердити чи спростувати зазначені обставини.

Відповідачем, в письмових поясненнях від 16.05.2018р. №19-237/18 було повідомлено суду, що комп'ютер передано іншому працівнику, а інформацію, яка на ньому містилася - знищено. Також, в наданих поясненнях відповідач заперечив будь - яку можливість збереження файлу під обліковим записом позивача іншою особою.

Судом було викликано та допитано в якості свідка начальника управління інформаційних технологій ВККС ОСОБА_7, який підтвердив обставини, викладені у службовій записці від 19.10.2017р. №24-56с/17, та пояснив, що скріншоти зроблені за його участі та відповідали змісту комп'ютера позивача. Також свідок пояснив, що файли перебували у розділі «корзина» тобто були видалені користувачем, проте, не остаточно, з огляду на особливості операційної системи, та підтвердив, що користувачем, зазначеним у скріншотах, є позивач.

З огляду на викладене, суд доходить висновків про доведеність обставини збереження на комп'ютері позивачем файлів, використання яких не обумовлено посадовими обов'язками та завданнями позивача, що є отриманням конфіденційної інформації.

Судом не приймаються посилання відповідача на положення пункту 2.1 розділу II «Основні напрями діяльності та обов'язків» посадової інструкції головного спеціаліста відділу з питань проведення перевірок департаменту суддівської кар'єри секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженої Головою Комісії 31.05.2017р., з огляду на дату вказаного документу та те, що позивача було ознайомлено з його змістом 01.06.2017р., натомість, збереження файлу відбулося 29.05.2017р.

Проте, відповідно до Наказу відповідача №17 від 13.03.2017р., позивач, при отриманні доступу до персональних даних, 22.03.2017 взяв на себе зобов'язання щодо ознайомлення з Інструкцією про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію у Вищій кваліфікаційній комісії суддів України.

З огляду на вищезазначене, суд погоджується з правомірністю кваліфікації вищезазначеного як порушення Інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів, що містять службову інформацію у Вищій кваліфікаційній комісії суддів України, затвердженої наказом Голови Комісії від 06.03.2017 № 13.

Згідно з абзацом одинадцятим частини 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до статті 43 Розділу VI «Правила етичної поведінки» Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, не розголошують і не використовують в інший спосіб конфіденційну та іншу інформацію з обмеженим доступом, що стала їм відома у зв'язку з виконанням своїх службових повноважень та професійних обов'язків, крім випадків, встановлених законом.

На підставі викладеного, суд доходить висновків, що порушення правил використання інформації може визначатися в якості правопорушення, пов'язаного з корупцією.

При цьому, норми Закону України "Про державну службу" є загальними по відношенню до спеціальних норм Закону України «Про запобігання корупції», якими передбачено порядок проведення службового розслідування відносно значно вужчого кола осіб та підстав проведення.

З огляду на викладене, суд погоджується з посиланнями відповідача на те, що відносно позивача мали застосовуватися спеціальні норми Закону України «Про запобігання корупції та Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, членами комісії з проведення службового розслідування за його результатами 06.11.2017 було складено акт, з яким було ознайомлено позивача, а позивачем, в свою чергу - надано заперечення на акт від 07.11.2017р., які містяться в матеріалах справи.

Згідно з протоколом засідання дисциплінарної комісії №2 від 07.11.2017р., комісією було прийнято рішення внести подання про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

07.11.2017 за результатами розгляду матеріалів службового розслідування, проведеного в межах Закону України «Про запобігання корупції», та пояснень ОСОБА_4, дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, дійшла висновку про наявність у діях ОСОБА_4 складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 65, статтями 68, 69, пунктом 4 частини першої та частиною шостою статті 66 Закону, дисциплінарна комісія внесла на розгляд Голови Комісії подання про застосування до ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади державної служби за порушення Присяги державного службовця.

За результатами розгляду наданих матеріалів, Головою Комісії було видано наказ від 10.11.2017 № 324-к/тр «Про звільнення ОСОБА_4.».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу" від 16.12.93 року N 3723-XII, який був чинним на момент прийняття присяги державного службовця позивачем, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

Текст Присяги наведено у частині другій статті 17 Закону N 3723: "Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки".

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 21 травня 2013 року (справа № 21-403а12), від 4 червня 2013 року (справа №21-167а13) та від 9 липня 2013 року (справа №21-217а13).

Статтею 64 Закону України «Про державну службу» встановлено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 67 Закону України «Про державну службу», дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків.

Суд вважає обґрунтованими посилання відповідача на наявність в діях позивача порушення присяги державного службовця, у зв'язку з чим, керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 08.06.2018.

Суддя С.К. Каракашьян