Справа № 813/4632/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/2873/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Затолочного В.С.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.03.2018р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю імені ОСОБА_5 до ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби України у Львівській обл. про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення про застосування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (суддя суду І інстанції: ОСОБА_6; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 14 год. 44 хв. 01.03.2018р. м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 07.03.2018р.),-

В С Т А Н О В И В:

08.12.2017р. позивач ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю /ОСОБА_7/ ім.М.Шашкевича звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати прийняте відповідачем ОСОБА_3 управлінням /ГУ/ Державної фіскальної служби /ДФС/ України у Львівській обл. податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 12.07.2017р. про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності /ЗЕД/ у розмірі 304205 грн. 04 коп.; стягнути з відповідача понесені судові витрати (а.с.7 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.03.2018р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС України у Львівській обл. № НОМЕР_1 від 12.07.2017р.; стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 4563 грн. 07 коп. (а.с.85-90).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ДФС України у Львівській обл., який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить у поданій апеляційній скарзі скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.96-100).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що проведеною перевіркою позивача виявлено порушення вимог ст.2 Закону України № 185/94-ВР від 23.09.1994р. «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» по контракту № 2015/09/10 від 10.09.2015р., укладеному з нерезидентом UAB «ICONER» (ОСОБА_1). Зокрема, за повідомленням банку встановлено ненадходження до позивача імпортованого товару на суму 12000 євро, що засвідчується митною декларацією № 209050000/2015/002772 від 22.10.2015р. Також позивачем не надано доказів продовження строків розрахунків за вказаним контрактом, не представлено документів, що б зупиняли перебіг строків проведення взаєморозрахунків в сфері ЗЕД.

Згідно поданого відзиву позивач ОСОБА_7 ім.М.Шашкевича апеляційну скаргу заперечив, наголосив на відсутності в ній чіткої вказівки на норми матеріального та процесуального права, які порушені судом. Також протиправність спірного податкового повідомлення-рішення стверджується фактичними обставинами справи (а.с.120-122).

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, протягом 08.06.2017р. 14.06.2017р. відповідачем ГУ ДФС у Львівській обл. проведено позапланову виїзну документальну перевірку ОСОБА_7 ім.М.Шашкевича з питань дотримання вимог валютного законодавства відповідно до отриманої інформації уповноваженого банку Філія ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у м.Рівному № 065-04/24 від 06.01.2016р. про виявлені факти порушень чинного законодавства (ненадходження в законодавчо встановлені строки виручки, товарів) по контракту № 2015/09/10 від 10.09.2015р., за результатами якої складено Акт перевірки № 783/13-01-14-03/34086798 від 19.06.2017р. (а.с.8-9).

Проведеною перевіркою встановлено, зокрема, порушення позивачем вимог ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» при здійсненні імпортних операцій з нерезидентом UAB «ICONER» (ОСОБА_1) по контракту № 2015/09/10 від 10.09.2015р. Зокрема, в рамках укладеного контракту позивач імпортував на територію України товар автомобіль марки BMW 530D, 2015 року випуску, на умовах FCA LT Vilnius. Сума переказаних позивачем в рамках цього контракту грошових коштів склала 78857 євро. Разом з тим, згідно МД № 209050000/2015/002772 від 22.10.2015р. митна вартість отриманого автомобіля склала 66857 євро. За вказаних обставин Філія ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у м.Рівному скерувала до контролюючого органу повідомлення № 065-04/24 від 06.01.2016р. про ненадходження в законодавчо встановлені строки товарів по контракту № 2015/09/10 від 10.09.2015р.

Граничний термін надходження товарів по імпорту 22.12.2015р.

За вказаний період позивач не отримував висновок Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку України) щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією по контракту № 2015/09/10 від 10.09.2015р. та не звертався до судових органів з позовом про стягнення з нерезидента заборгованості в іноземній валюті.

Таким чином, під час виконання наведеного контракту виявлено порушення вимог валютного законодавства в частині несвоєчасного надходження товарів.

На підставі вказаного Акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 12.07.2017р. про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій у вигляді пені за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 304205 грн. 04 коп. (а.с.13).

Доказів оскарження позивачем вказаного повідомлення-рішення в адміністративному порядку суду не представлено.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що аналіз договірних документів щодо придбання згаданого автомобіля свідчить, що сторонами погоджено ціну автомобіля 66857 євро плюс податок на додану вартість /ПДВ/ 12000 євро; загальна сума договору становить 78857 євро; аналогічні суми вказані у рахунку-фактурі.

Водночас, митна вартість ввезеного автомобіля, яка зазначена у МД № 209050000/2015/002772 від 22.10.2015р., склала 2024304 грн. 45 коп., що по курсу на день розмитнення відповідає 78857 євро.

Таким чином, порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності позивачем в розглядуваному випадку не допущено.

Такі висновки суду першої інстанції є вірними, оскільки вони ґрунтуються на фактичних обставинах справи і відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

10.09.2015р. між позивачем (покупець) та нерезидентом UAB «ICONER», ОСОБА_1 (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт договір купівлі-продажу № 2015/09/10, предметом якого є автомобіль марки BMW 530 D, 2015 року випуску. Ціна автомобіля становить 66857 євро плюс ПДВ 12000; загальна сума договору становить 78857 євро (а.с.30-32).

За заявою № 35 від 17.09.2015р. про купівлю іноземної валюти позивач доручив Філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у м.Рівному придбати валютні кошти в розмірі 78857 євро (а.с.34).

Платіжним дорученням в іноземній валюті № 38 від 23.09.2015р. здійснено перерахунок вказаних коштів на користь нерезидента UAB «ICONER», ОСОБА_1 (а.с.35).

14.10.2015р. продавцем UAB «ICONER», ОСОБА_1, виставлено позивачу рахунок-фактуру серії ICN № 2015-013 на загальну суму 78857 євро (а.с.42).

Відповідно до акту прийому-передачі від 15.10.2017р. вказаний автомобіль передано від продавця до покупця (а.с.37).

В подальшому наведений транспортний засіб був ввезений на митну територію України, що засвідчується МД № 209050000/2015/002772 від 22.10.2015р. (а.с.33), в якій загальна вартість автомобіля вказана 2024304 грн. 45 коп. (р.12), загальна сума за рахунком 66857 євро, курс 25,67057400 грн. (р.22). При цьому, розбіжність становить 12000 євро.

Таким чином, за результатами перевірки банківською установою було виявлено ненадходження імпортованих товарів на суму 12000 євро в рамках контракту № 2015/09/10 від 10.09.2015р.

Між тим, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що під час оформлення МД № 209050000/2015/002772 від 22.10.2015р. мала місце помилка у загальній сумі за рахунком 66857 євро (р.22).

Зокрема, договірними документами стверджується, що сторони визначили вартість автомобіля, зафіксували суму ПДВ, а також погодили загальну суму договору 78857 євро. Саме така сума коштів була перерахована позивачем нерезиденту, остання зазначена в рахунку-фактурі.

Також із врахуванням курсу іноземної валюти та загальної вартості автомобіля, що вказані у МД № 209050000/2015/002772 від 22.10.2015р., можна визначити вартість автомобіля в еквіваленті, що становить 78857 євро. Також із задекларованої суми 2024304 грн. 45 коп. позивачем сплачені всі обовязкові платежі, будь-яких донарахувань контролюючим органом не проведено.

Наведені висновки суду апелянтом під час судового розгляду не спростовані.

Згідно вимог ст.2 Закону України № 185/94-ВР від 23.09.1994р. «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до ст.4 цього Закону порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Отже, розглядувані правовідносини врегульовані нормами валютного та податкового законодавства. Розглядувана ситуація в частині контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті/ввезення імпортованих товарів підпадає під регулювання контролюючим органом відповідно до пп.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19 Податкового кодексу /ПК/ України. Застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності здійснює цей орган відповідно до пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки позивачем ввезено 22.10.2015р. на митну територію України товар, оплату якого проведено згідно платіжного доручення в іноземній валюті № 38 від 23.09.2015р., представленими під час розгляду справи договірними документами визначена загальна вартість товару 78857 євро, тому позивачем не допущено порушення строків ввезення імпортованого товару.

Допущена помилка у МД № 209050000/2015/002772 від 22.10.2015р., яка полягає у визначенні вартості автомобіля 66857 євро, спростовується проведеним перерахунком із врахуванням курсу іноземної валюти, що дозволяє визначити вірну вартість автомобіля в розмірі 78857 євро.

За таких умов відповідачем неправомірно застосовано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД.

Під час апеляційного розгляду справи представником відповідача долучено до матеріалів справи додаткові пояснення разом із листом позивача № 8 від 25.01.2016р., претензією № 169 від 21.12.2015р., інвойсом від 14.10.2015р. на суму 66857 євро, МД № 209050000/2015/002772 від 22.10.2015р. (а.с.126-135).

Відповідно до вказаних документів, на думку апелянта, позивач підтверджує ввезення імпортного товару на суму 66857 євро та вживає заходи для повернення різниці в розмірі 12000 євро.

Водночас, вказані документи не можуть бути враховані під час апеляційного розгляду справи з наступних причин.

Аналіз змісту складеного Акта перевірки № 783/13-01-14-03/34086798 від 19.06.2017р. вказує на те, що зазначені документи не були предметом перевірки, на них відсутні покликання в самому Акті, через що вони не покладалися відповідачем в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Окрім цього, відповідно до чч.3 і 4 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Із змісту апеляційної скарги убачається, що апелянт не покликався на вищеперераховані докази в поданій скарзі; також представником відповідача не наведено вагомих доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від відповідача.

Висловлене представником апелянта покликання на проведення реорганізації контролюючих органів, що позбавило можливості своєчасного відшукання документів по справі, не можна вважати винятковим випадком в розумінні ч.4 ст.308 КАС України.

За таких умов наведені документи в силу приписів ч.2 ст.77, чч.3 і 4 ст.308 КАС України не можуть бути прийнятими апеляційним судом та враховані під час перегляду рішення суду першої інстанції.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Враховуючи непідтвердження в судовому засіданні обставин, якими контролюючий орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та допущених порушень зі сторони позивача під час здійснення розрахунків в іноземній валюті, а відтак й покладених в основу спірного податкового повідомлення-рішення, заявлений позов є підставним та обгрунтованим, через що підлягає до задоволення.

Згідно ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ДФС у Львівській обл.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.03.2018р. в адміністративній справі № 813/4632/17 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби України у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_8
Судді ОСОБА_9
ОСОБА_10

Дата складення повного судового рішення: 08.06.2018р.