Справа № 820/3027/18
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 р. № 820/3027/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шляхової О.В.,

за участі

секретаря судового засідання - Молчанової О.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 (код ЄДРПО НОМЕР_1; 61082, м. Харків, вул. Рибалко, б. 5, кв. 10) до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (код ЄДРПО 39858581; 61001, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, б. 17) про скасування податкового повідомлення рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про наявність описки просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області №00111/1304 від 25.04.2016 року щодо нарахування ОСОБА_3 транспортного податку на суму 25000 грн.

Підставою подання вказаного позову слугувала незгода позивача із прийнятим відносно нього податкового повідомлення-рішення, яким ОСОБА_3 нараховані податкові зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що він є власником транспортного засобу марки LEND ROVER, модель RАNGЕ RОVЕR; з обємом циліндрів двигуна 4999 куб.см., тип пального - бензин, 2013 року випуску. Відповідачем - ГУ ДФС у Харківській області - було винесено податкове повідомлення-рішення №00111/1304 від 25.04.2016 року, яким позивачу нараховано зобовязання щодо сплати транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 25000,00 грн.

Позивач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що порушує права позивача, оскільки прийнято відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а також поза межами підстав, повноважень та способів передбачених законом. Зазначає, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення податковим органом використовується інформація про автомобілі, яка отримана від ОСОБА_4 до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду» (Правова позиція КАС/Верховного Суду, висловлена у Постанові від 13.03.2018р. у справі №826/19300/16). Отже, Мінекономіки розраховує та подає ДФС інформацію про автомобілі в період з 10 січня до 1 лютого базового податкового періоду. В той же час, постанова Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66, якою була затверджена ОСОБА_4, набрала чинність 19.02.2016 року, що унеможливлює виконання приписів пунктів 4, 13 ОСОБА_4 у встановлені в ній строки. Позивач також зазначає, що середньоринкова вартість автомобіля, як зазначено в п. 2 ОСОБА_4, розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 р. N 403, де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Позивач також, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2015 року № 563 «Про затвердження форми відомостей, необхідних для розрахунку транспортного податку» затверджено форму відомостей, необхідних для розрахунку транспортного податку за місцем реєстрації об'єкта оподаткування (форма Л). Вказана Форма не містить розділу про фактичний пробіг автомобіля. Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що ОСОБА_4 не володіє інформацією про кожен конкретний (індивідуально визначений) автомобіль, кому він належить, де зареєстрований тощо, а інформація що надається Міністерством до органів ДФС носить абстрактний характер, містить перелік марок і моделей автомобілів із зазначенням ряду характеристик, за наявності яких середньоринкова вартість автомобіля перевищуватиме 750 мінімальних заробітних плат.

На думку позивача, функції податкового органу зводяться виключно до того, щоб на підставі інформації отриманої від органів внутрішніх справ про конкретний автомобіль, перевірити, чи є він обєктом оподаткування виходячи з інформації наданої Міністерством (чи є в переліку), та за необхідності, нарахувати його власнику податкове зобовязання. За таких обставин, без інформації про фактичний пробіг, неможливо визначити один з обовязкових коефіцієнтів, а відповідно визначити і вирахувати за формулою середньоринкову вартість транспортного засобу.

При цьому сторона позивача зазначає, що законодавство, яке діяло протягом всього 2016 року, не передбачало правового механізму та повноважень, ані у органів ДФС, ані у ОСОБА_4 зясовувати фактичний пробіг, а у разі відсутності таких даних визначати його самостійно, чи як середньо нормативний, чи як відсутній, чи в інший спосіб. Відповідні положення в Податковому кодексі України, ОСОБА_4 та Порядку відсутні.

Ухвалою суду від 25.04.2018 року відкрито провадження по справі.

На виконання вимог ухвали суду представником відповідача через канцелярію суду 21.05.2017 року наданий відзив на позов (а.с. 24-26), а також 30.05.2018 року додаткові пояснення.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що податкове зобовязання позивача з транспортного податку відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення узгоджене позивачем та сплачене у повному обсязі платіжним дорученням №ПН27033 від 10.08.2016 р., про що вбачається із інтегрованої картки платника податків та листа-відповіді ГУ ДФС у Харківській області від 26.12.2017 р.

Посилання позивача у позові на неврахування контролюючим органом при нарахуванні транспортного податку та зясуванні його вартості фактичний пробіг автомобіля, відповідач зважає безпідставними. При нарахуванні транспортного податку контролюючий орган не повинен самостійно встановлювати фактичний пробіг автомобіля, оскільки при нарахуванні податку керується виключно положеннями ст. 267 ПК України, яка передбачає такі підстави для його нарахування: середньоринкова вартість та рік випуску. Розрахунок середньоринкової вартості автомобілів здійснює Міністерство економічного розвитку і торгівлі України за Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 р. Рік випуску транспортного засобу підтверджується даними УДАІ ГУ МВС України в Харківській області, зокрема, свідоцтвом про його реєстрацію.

У судове засідання, призначене на 31 травня 2018 року, прибули позивач та представник відповідача.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, зазначив, що позивач не звертався до відповідача з відповідною заявою для проведення звірки даних по транспортному засобу. Зазначає, що транспортний податок був нарахований відповідно до норм чинного законодавства, крім того зазначене податкове зобовязання є узгодженим, та у добровільному порядку самостійно сплачено позивачем. Вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд при вирішенні спору по суті виходить з таких підстав та мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_3 - є власником транспортного засобу марки LEND ROVER, модель RАNGЕ RОVЕR; з обємом циліндрів двигуна 4999 куб.см., тип пального - бензин, 2013 року випуску, д.н.з АХ 9090 СІ (копія свідоцтва про реєстрацію (а.с. 13-14).

У звязку з перебуванням у власності позивача зазначеного автомобіля, відповідачем - Східною ОДПІ м. Харкова ГУДФС у Харківській області - винесено податкове повідомлення-рішення №00111/1304 від 25.04.2016 року, яким позивачу нараховано зобовязання щодо сплати транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 25000,00 грн. (а.с. 67).

Вказана інформація підтверджується офіційним листом ГУДФС у Харківській області від 26.12.2017р. за вих.№5448/ФОП/20-40-13-09-26.

Позивач зазначає, що після винесення спірного рішення позивач намагався зясувати у органах ДФС підстави його прийняття та отримати розрахунок вартості свого транспортного засобу. Цікавився, чи надходило до органів ДФС у строк до 1 лютого 2016 року інформація від ОСОБА_4 про перелік автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року та яким чином контролюючий орган встановлював фактичний пробіг його автомобілю.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Законом України № 71-УІІІ від 28.12.2014 р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» з 01.01.2015 р. введено в дію статтю 267 Податкового кодексу України «Транспортний податок».

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПКУ є об'єктами оподаткування.

Згідно з пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК та пп. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 ПК України в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин, об'єктом оподаткування були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом / на 1 січня податкового (звітного) року.

ОСОБА_5 вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Обчислення транспортного податку за 2016 рік по транспортному засобу - легковому автомобілю марки LEND ROVER, модель RАNGЕ RОVЕR, 2013 року випуску з обємом двигуна - 4999 куб. см., тип пального - бензин, державний номер АХ 9090СІ, який є власністю ОСОБА_3 (дата реєстрації транспортного засобу 30.01.2014 р.), здійснено на підставі ст. 267 ного кодексу України, за місцем реєстрації платника податку.

За даними офіційного веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (транспортні засоби: розрахунок вартості) станом на 16.05.2018 р. середньоринкова вартість легкового автомобіля, що належить позивачу, для цілей оподаткування транспортним податком відповідно до п.267.2 ст. 267 ПК України за Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 р., зі змінами, становить 2501262,92 грн.

Отже, фактично вартість транспортного засобу позивача на 2018 рік становить 2501262,92 грн., а податкове повідомлення-рішення № 00111/1304 було винесено 25.04.2016р.

Судом зясовано, що на момент винесення оскаржуваного у даній справі податкового повідомлення-рішення, середньоринкова вартість зазначеного легкового автомобіля, що належить позивачу, становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а саме: 1033500,00 грн. Отже, транспортний засіб позивача є обєктом оподаткування в розумінні податкового законодавства.

Суд зазначає, що ОСОБА_5 визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016р. (далі - ОСОБА_5), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей їх віднесення до обєктів оподаткування транспортним податком.

Відповідно до п. 13 зазначеної ОСОБА_4 розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно з пунктами 4, 13 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 403 від 10.03.2013 р. (далі - Порядок) джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства. Середньоринкова вартість транспортних засобів розраховується щокварталу ОСОБА_4 для кожної марки та моделі транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, оприлюднюється до 10 числа наступного місяця в установленому ОСОБА_4 порядку на офіційному веб-сайті Міністерства для вільного доступу та зберігається протягом 1095 днів з дня її оприлюднення.

Пунктом 14 Порядку передбачено, що ОСОБА_4 забезпечує режим роботи офіційного веб-сайту, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість транспортних засобів шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску та пробіг, а також роздрукувати зазначену інформацію з реквізитами Міністерства.

Таким чином, в ОСОБА_4, затвердженій ОСОБА_4, яка перебуває на офіційному веб-сайті Міністерства та має вільний доступ, при розрахунку середньоринкової вартості транспортних засобів для цілей оподаткування транспортним податком, закладені усі необхідні складові показники для визначення такої вартості, в даному випадку підлягають заповненню всі графи за маркою, моделлю та ріком випуску авто.

ОСОБА_5, що знаходиться на офіційному сайті цього Міністерства підлягає застосуванню та є по суті обовязковою для контролюючого податкового органу для проведення відповідного розрахунку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком відповідно до ст. 267 ПК України.

За Методикою розрахунку вартості транспортного засобу позивача - легковому автомобілю марки LEND ROVER, модель RАNGЕ RОVЕR, 2013 року випуску з обємом двигуна 4999 куб. см., тип пального - бензин, станом на 16.05.2018 р. середньоринкова вартість зазначеного легкового автомобіля для цілей оподаткування транспортним податком становить 2 501 262,92 грн. (6 413 494,67 грн. * 39/100).

Незважаючи на те, що такий розмір визначався станом на 2018 рік (при віці 5 років авто з більшим коефіцієнтом коригування), тому як зміни до ОСОБА_5 вносяться щорічно, в той же час такий розмір по суті є меншим, ніж був станом на час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення № 00111/1304 від 25.04.2016 р., коли вік авто складав 3 роки (при віці 3 роки авто з меншим коефіцієнтом коригування).

Більш того, ОСОБА_4 надано інформацію по перелік автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 1 січня 2016 року, в якому зазначений легковий автомобіль позивача.

Таким чином, автомобіль, який належить позивачу на праві власності, у розумінні приписів пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України у 2016 році є обєктом оподаткування транспортним податком, а позивач - платником вказаного податку.

Як встановлено під час розгляду справи, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 00111/1304 від 25.04.2016 р. на суму 25000,00 грн. про сплату транспортного податку за 2016 рік, надіслане рекомендованим листом 22.07.2016 р., та вручене позивачу 10.08.2016 р.

Судом встановлено, що також підтверджується представниками сторін, податкове зобовязання позивача з транспортного податку відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення узгоджене позивачем та сплачене у повному обсязі платіжним дорученням № ПН27033 від 10.08.2016 р., що підтверджується інтегрованою карткою платника податків, копія якої міститься в матеріалах справи та листа-відповіді ГУ ДФС у Харківській області від 26.12.2017 р. (а.с. 28-29).

Щодо позиції позивача, викладеної в обґрунтування позову, суд зазначає, що при нарахуванні транспортного податку контролюючий орган не повинен був самостійно встановлювати фактичний пробіг автомобіля, оскільки при нарахуванні податку керувався виключно положеннями статті 267 ПК України, яка передбачає такі підстави для його нарахування: середньоринкова вартість та рік випуску. Розрахунок середньоринкової вартості автомобілів здійснює Міністерство економічного розвитку і торгівлі України за Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 р. Рік випуску транспортного засобу підтверджується даними УДАІ ГУ МВС України в Харківській області, зокрема, свідоцтвом про його реєстрацію.

У разі наявності у платника транспортного податку сумнівів щодо суми податку та правомірності його нарахування, він вправі звернутись до контролюючого органу в порядку п.п. 267.6.10. п. 267.6 ст. 267 ПК України для проведення звірки по транспортному засобу.

Отже, посилання позивача у позові на неврахування контролюючим органом при нарахуванні транспортного податку та зясуванні його вартості фактичний пробіг автомобіля, суд вважає безпідставними та такими, що не є правовою підставою для задоволення позовних вимог.

Судом також береться до уваги той факт, що зазначене рішення відповідача вручене позивачу 10.08.2016 р., узгоджене позивачем та сплачене у повному обсязі платіжним дорученням № ПН27033 від 10.08.2016 р.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 (код ЄДРПО НОМЕР_1; 61082, м.Харків, вул. Рибалко, б. 5, кв. 10) до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (код ЄДРПО 39858581; 61001, м.Харків, вул. Б. Хмельницького, б. 17) про скасування податкового повідомлення рішення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 06 червня 2018 року.

Суддя О.М. Шляхова