Справа № 757/62274/17-а
Суддя: Цокол Л. І.
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя Цокол Л.І. ,

при секретарі Захарченко В. П.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в мю Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2017 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, який згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями переданий судді Цокол Л.І.

24 листопада 2017 року відкрито скорочене провадження у даній справі та запропоновано відповідачу подати письмові заперечення.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції.

Згідно п.10 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України (редакції 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

У відповідності до положень статті 263 КАС України дану справу належить вирішувати в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами до відповідача і просить визнати протиправними дії та рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02.10.2017 щодо відмови йому, ОСОБА_1, у перерахунку пенсії на підставі заяви від 26.09.2017 року та довідки Генеральної прокуратури України № 18-525зп від 25.03.2016 року про заробітну плату за посадою, яку він обіймав на час призначення пенсії; зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 1 листопада 2016 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до вимог частин 13 і 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону від 12.07.2001 № 2663-111) з розрахунку 90% середнього заробітку, зазначеного у довідці Генеральної прокуратури України від 25.03.2016 року № 18-525зп без обмеження граничного розміру пенсії.

Вимоги обґрунтовані наступним. У грудні 1992 р. позивач вийшов на пенсію згідно Закону України « Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького складу органів внутрішніх справ». Загальний трудовий стаж на час звільнення склав 36 років.

Наказом Генерального прокурора України від 29.01.1993р. № 42ц був призначений на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням кримінально-виконавчого законодавства центрального апарату.

У березні 2003 року позивач переоформив військову пенсію на пенсію за Законом «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХХ без звільнення з органів прокуратури.

На момент звернення за призначенням пенсії згідно ст.50-1 позивач досяг 65-річного віку, мав 10 повних років стажу роботи на прокурорських посадах та 36 років загального трудового стажу, що дало право нарахування йому пенсії у розмірі 90 відсотків середнього місячного заробітку.

Згідно зі ст.38 КЗпП України та ст.50-1 Закону «Про прокуратуру» наказом Генерального прокурора України від 10.01.2006р. № 41ц з 07.03.2006р. звільнений із органів прокуратури за власним бажанням на пенсію за вислугою років.

За період після звільнення, призначена позивачу пенсія неодноразово перераховувалась відповідно до ст.50-1 Закону «Про прокуратуру» у зв'язку з підвищенням посадових окладів та інших складових заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників на підставі довідок, виданих Генеральною прокуратурою України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (пункт 3) з 1 грудня 2015 року на 25 відсотків підвищено посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців органів прокуратури, розміри яких встановлено додатками 1-37, 43-1, 43-2, 48 - 55 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», що дає мені право на перерахунок пенсії, призначеної на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у 2003 році.

З урахуванням наведеного і того, що згідно частини 13 ст. 86 чинного Закону України «Про прокуратуру» (вступив у дію з 16 липня 2015 року), пенсії працівникам прокуратури призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на те органами, 26 вересня 2017 року позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві із заявою про перерахування пенсії з урахуванням відомостей, наведених у довідці Генеральної прокуратури України від 25 березня 2016 року № 18-525зп, про заробітну плату за посадою, яку він обіймав.

Однак листом від 02.10.2017року № 55769/07 Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві позивача повідомлено про те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону України щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Посилаючись на згаданий пункт Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-УІІІ управління вважає, що з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами України, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, а тому в проведенні перерахунку позивачу пенсії на підставі відомостей, наведених у довідці Генеральної прокуратури України від 25.03.2016 року № 18-525зп, наданій 26.09.2017 року разом із відповідною заявою до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, відмовлено.

Вважає такі дії та рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в перерахунку пенсії на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за № 213-УІІІ незаконними і такими, що порушують права на соціальний захист та належне пенсійне забезпечення, гарантовані як Конституцією України, так і іншими законами України, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року (в редакції Закону від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ, яка діяла на час призначення пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно із ч. 2 статті 50-1 цього ж Закону розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарній: місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

У відповідності до вимог частини 13 ст. 50-1 згаданого вище Закону України обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

При цьому, згідно з вимогами частини 18 статті 50-1 цього ж Закону, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Відповідно до вимог статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статями 22, 64 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод громадян, а конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Крім того, зі змісту статті 58 Конституції України вбачається, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював позицію, згідно з якою Конституція України виділяє певні категорії громадян України, котрі потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У своїх рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно- правових, економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи з викладеного у цих рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій, не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічну правову позицію висловив також Верховний Суд України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13) та 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13). Згідно із частиною першою статті 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

З урахуванням наведеного вище, застосовані стосовно позивача Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року за №-213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» при прийнятті рішення про відмову у перерахунку пенсії за вислугою років суперечать як вимогам статті 58 Конституції України щодо застосування законів та інших нормативно-правових актів у часі, так і вимогам статей 22 і 64 Конституції України, оскільки суттєво звужують його права.

Водночас, позивач просить суд звернути увагу і на те, що і всі інші зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та інших нормативних актів, які були внесені (прийняті) після призначення пенсії, зокрема щодо зменшення пенсії у відсотках, обмеження граничного розміру пенсії тощо, в силу згаданих вище статей Конституції України також не можуть бути застосовані стосовно нього при перерахунку пенсії за вислугою років. Такі зміни і доповнення (прийняті нормативні акти) можуть застосовуватися лише стосовно тих осіб, які реалізовують своє право на призначення пенсії за вислугу років після вступу їх у дію.

Зокрема, така правова позиція підтверджується і змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911 -VIII (вступив у дію з 1 січня 2016 року), яким встановлено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Тому, з урахуванням викладеного вище, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві було зобов'язане провести з 1 листопада 2016 року перерахунок пенсії на підставі заяви позивача від 21.09.2017року, документів пенсійної справи, довідки Генеральної прокуратури України від 25.03.2016 року № 18-525зп про заробітну плату, частин 13 і 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ, що діяла на час призначення пенсії) з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку, визначеного у довідці Генеральної прокуратури України від 25.03.2016 року без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно вимог частини 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві не погодилось з позовними вимогами ОСОБА_1 та подало письмове заперечення виклавши наступні підстави.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) перебуває на обліку в Управлінні з 21.12.1992 та отримує пенсію, яка призначена за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789 з урахуванням місячної заробітної плати, надбавок, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 18 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру", яка була чинна до 01.01.2015 року, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем , в якому настали обставини, що тягнуть зо собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набував права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсії провадився з урахуванням фактично отримуваних працівникам виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №76-УІІ від 28.12.2014 року) з 01.01.2015 року внесені зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" 1789-ХІІ, частина вісімнадцята викладена в такій редакції - "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Також слід зазначити, що відповідно до частини першої пункту третього розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року (далі - Закон 1697-УІІ) в зв'язку з набранням чинності цим Законом, визнаний таким, що втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" 1789-ХІІ, крім частини третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, які не стосуються питань перерахунку пенсій.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тому є безпідставним посилання позивача у позові на ч.12, 17 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ про здійснення перерахунку пенсії, оскільки вказані норми втратили чинність.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій та статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

У зв'язку з викладеним з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Також відповідач звертає увагу суду, що правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2013 року стосується спірних відносин по застосуванню норми Закону 1789-ХІІ, що визначає розмір пенсії у відсотках. У вказаній постанові зазначено - "Разом с тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку з прийняттям Закону №3668-УІ змін не зазнали (змінилася лише нумерація частин цієї статті)"

В справі, що розглядається, спірними відносинами є само право на перерахунок пенсії прокурора відповідно до частини 18 стагті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, яка змінена відповідно до Закону №76-УІІ від 28.12.2014 року.

Також слід зазначити, що положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-УІІ від 28.12.2014 року, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213 не визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Згідно статтею 9 КАС України, у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Вирішення питання щодо не відповідності закону Конституції України належить до компетенції Конституційного Суду України, тому у відповідача немає правових підстав не застосовувати норму закону, яка є чинною та такою, що не визнана неконституційною.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 розділу І Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. №3668-УІ зазначено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів". Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково- технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів". Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до п.15 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-УІІІ, ч.15 ст.86 ЗУ «Про прокуратуру» викладено в такій редакції: Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. № 911-УІІІ, абз.6 ч.15 ст.86 ЗУ «Про прокуратуру» доповнити реченням такого змісту - тимчасово, у період з 01 січня 2016р. по 31 грудня 2016р. максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016р. № 1774-УІІІ, абз.6 ч.15 ст.86 ЗУ «Про прокуратуру» викладено в такій редакції- у період по 31 грудня 2017р. максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати 10740 гривень.

Тому підстав для здійснення перерахунку та виплати гр. ОСОБА_1 пенсії по ЗУ «Про прокуратуру» без обмеження її максимального розміру немає.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05.12.2016 (справа №К/800/33159/16).

Враховуючи вищезазначені обставини Управління вважає, що діяло згідно норм чинного законодавства і просить суд відмовити Позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи даний адміністративний спір слід зазначити наступне.

Згідно із частиною тринадцятою статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" N 1789-XII від 05 листопада 1991 року (надалі - Закон N 1789-XII), держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону N 1789-XII визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України від 28.12.2014 року N 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15 липня 2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII згідно Розділу XII Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення Закону N 1789-XII, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (26.09.2017 року) частини тринадцята та вісімнадцята статі 50-1 Закону N 1789-XII, які визначали право на перерахунок пенсій працівникам прокуратури, втратили чинність, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає, що законодавчо визначені підстави для такого перерахунку з цього часу є відсутніми.

Закон N 1697-VII не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05.12.2016 року (справа N К/800/33159/16).

Згідно частини двадцятої ст. 86 Закону N 1697-VII (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Проте, Кабінетом Міністрів України ні умови, ні порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України не визначено, і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

За таких обставин, враховуючи вищевказані норми, встановлено, що з 15.07.2015 року законодавчо встановлені підстави та умови для перерахунку пенсій працівникам прокуратури відсутні, у зв'язку з чим підстав для перерахунку пенсій немає.

Норми законодавства, якими не встановлено право на перерахунок призначених прокурорам пенсій на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними.

При цьому слід наголосити, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії працівника прокуратури, яку він отримував до цього, а тому відмова у перерахунку пенсії не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист, - з огляду на що конституційні гарантії, закріплені 64 Конституції України, до нього не застосовуються.

Натомість, в даному випадку, Законом України від 28.12.2014 року N 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" скасовано таке право (на перерахунок вже призначених пенсій працівникам прокуратури).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 05.12.2016 року N 18-1711зп та відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у редакції, чинній на момент призначення пенсії.

Аналогічної позиції дійшов Вищий адміністративний суд України у справі N К/800/19208/16 постанова від 25 липня 2017 року щодо відсутності правових підстав для перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

На підстави викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 6,9,77,241, 242, 257, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд ( а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду) протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.І.Цокол