Справа № 819/1945/17
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2018-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1945/17

12 січня 2018 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. за участі секретаря судового засідання Гавіловської Х.М., позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Апарату Верховної Ради України (далі - відповідач) про визнання неправомірною відмову Апарату Верховної Ради України в особі першого заступника керівника апарату Верховної Ради України - керуючого справами Петра Олеговича Боднара у наданні запитуваної інформації у формі завіреної, пронумерованої, прошнурованої копії журналу обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України та зобов'язати Апарат Верховної Ради України надати інформацію у формі завіреної, пронумерованої, прошнурованої копії журналу обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до голови Верховної ради України Парубія Андрія Володимировича із запитом від 16 жовтня 2017 року на доступ до публічної інформації, в якому просив надіслати на його адресу завірену, пронумеровану, прошнуровану копію журналу обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України з самого початку заведення даного журналу по даний час. У відповідь ним було отримано листа за підписом першого заступника керівника Апарату Верховної Ради України - керуючого справами П.Боднара від 24.10.2017 №15/60-188(2422008). Як вважає позивач, зі змісту даного листа йому було відмовлено у наданні запитуваної інформації, яка підлягає обов'язковому наданню. Причому, підставою відмови є посилання на норму пункту 758 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за № 571/20884 (далі - Перелік 758), відповідно до якого, строк зберігання документів про надання, розподіл і обмін житлової площі становить 10 років, а тому надання йому копії журналу обліку службових жилих приміщень Верховної ради України не вбачається можливим. Позивач в судовому засіданні пояснив, що дана підстава відмови з посиланням на норму пункту 758 Переліку є незаконною, оскільки у переліку документів, термін зберігання яких складає 10 років, такий вид документа як Журнал обліку службових жилих приміщень відсутній. Тому, вважає таку відмову відповідача неправомірною та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, проте подав клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника. На адресу суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву (аркуш справи 13-16), згідно яких відповідач зазначив, що зважаючи на відсутність у Переліку окремого пункту, яким би визначались строки зберігання журналів обліку службових жилих приміщень, Апарат Верховної Ради України, при визначенні строків зберігання журналу обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України користувався нормами пункту 758 Переліку щодо 10-річного строку зберігання таких та подібних документів. Враховуючи вказану обставину, відсутня можливість надати позивачеві на його запит завірену, пронумеровану, прошнуровану копію журналу обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України у зв'язку із закінченням строку його зберігання. Вважає, що Апарат Верховної Ради України, надаючи позивачеві відповідь на запит на інформацію діяв відповідно до вимог чинного законодавства, у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, з наступних міркувань.

Суд встановив, що ОСОБА_1 16.10.2017 №ВСВ-1961-09-28/249-К/2017 звернувся до голови Верховної Ради України Парубія Андрія Володимировича із запитом на доступ до публічної інформації, у якому просив надати завірену, пронумеровану, прошнуровану копію журналу обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України з самого початку заведення даного журналу по даний час і який повинен вестись по формі, встановленій згідно додатку №1 до Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року №37 (аркуш справи 6).

Перший заступник керівника Апарату Верховної Ради України - керуючий справами П. Боднар надав відповідь позивачу у формі листа від 24.10.2017 №15/60-188(2422008) (аркуш справи 7). Яким, ОСОБА_1 повідомлено, що починаючи з 2007 року, житлові будинки на замовлення Верховної Ради України не будувались, у зв'язку з чим, забезпечення народних депутатів України жилими приміщеннями було припинено. Крім того зазначено, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус народного депутата України» від 28.02.2014 № 836-VII норму щодо забезпечення народних депутатів України службовими жилими приміщеннями виключено. Враховуючи викладене та зміст пункту 758 Переліку, відповідно до якого строк зберігання документів про надання, розподіл і обмін житлової площі становить 10 років, та надання позивачу копії журналу обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України не вбачається можливим.

Не погоджуючись із отриманою відповіддю на запитувану інформацію, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VІ.

Відповідно до пп. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання

Згідно з ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані: 1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; 6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань запитів на інформацію розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію та надання консультацій під час оформлення запиту.

Відповідно до статті 19 Закону встановлено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» та пунктів 1, 2 розділу І Положення про Апарат Верховної Ради України, затвердженого Розпорядженням Голови Верховної Ради України від 25.07.2011 № 769 (в редакції розпорядження Голови Верховної Ради України № 734 від 20.11.2014) Апарат Верховної Ради України є органом, який здійснює правове, наукове, організаційне, документальне, інформаційне, кадрове, фінансово-господарське, матеріально-технічне, соціально-побутове та інше забезпечення діяльності Верховної Ради України, народних депутатів України.

Апарат у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, розпорядженнями Голови Верховної Ради України та Керівника Апарату, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 1 Розпорядження Голови Верховної Ради України № 393 від 11.05.2011 «Про забезпечення виконання Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідно до ст. 13 Закону «Про доступ до публічної інформації» з урахуванням конституційних повноважень Верховної Ради України розпорядником публічної інформації є Апарат Верховної Ради України стосовно інформації:

- що була отримана або створена в процесі реалізації Верховною Радою України, її органами повноважень, передбачених законодавчими актами, та яка знаходиться у володінні Апарату Верховної Ради України;

- що була отримана або створена Апаратом Верховної Ради України в процесі забезпечення діяльності Верховної Ради України та її органів, та яка знаходиться у володінні Апарату Верховної Ради України.

Таким чином, законодавством чітко встановлено право позивача на отримання інформації щодо журналу обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України, якому кореспондується обов'язок відповідача надати таку інформацію.

Під час розгляду справи встановлено (дані обставини не заперечувались сторонами), що:

1. інформація яку хоче отримати позивач є публічною;

2. Апарат Верховної Ради України є її розпорядником;

3. позивачем обґрунтовано суспільний інтерес в отриманні даної інформації;

4. відповідачем не наведено будь-якого законодавчого підґрунтя для обмеження в доступі до вищеописаної інформації.

Як випливає із матеріалів справи, позивач звернувся до Голови Верховної Ради України із запитом на отримання публічної інформації 16.10.2017. Позивач просив надати завірену, пронумеровану, прошнуровану копію журналу обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України.

ОСОБА_1 був надісланий лист-відповідь № 15/60-188(242008) від 24.10.2017.

Як випливає зі змісту листа-відповіді відповідача, ОСОБА_1 повідомлено, що починаючи з 2007 року, житлові будинки на замовлення Верховної Ради України не будувались, у зв'язку з чим, забезпечення народних депутатів України жилими приміщеннями було припинено. Крім того зазначено, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус народного депутата України» від 28.02.2014 № 836-VII норму щодо забезпечення народних депутатів України службовими жилими приміщеннями виключено.

Аналізуючи цю частину відповіді на запит, суд прийшов до висновку, що вищенаведена інформація взагалі не стосується питання порушеного у запиті. Позивач у запиті не просив надавати таку інформацію.

В іншій частині листа відповідач посилається на пункт 758 Переліку, відповідно до якого строк зберігання документів про надання, розподіл і обмін житлової площі становить 10 років, та надання позивачу копії журналу обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України не вбачається можливим.

Суд вважає необґрунтованим посилання на пункт 758 Переліку виходячи з того, що:

- Перелік типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за № 571/20884 як нормативно-правовий акт не може розповсюджувати свою дію на журнал обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України, ведення якого регламентовано Положенням про порядок надання народним депутатам України службових приміщень і користування ними, затвердженого Постановою Верховної Ради України №286/95-ВР від 11 липня 1995 року;

- З аналізу змісту пункту 758 Переліку, де вказано про документи (заяви, доповідні записки, звіти, довідки, листи) про надання, розподіл і обмін житлової площі зберігаються 10 років після надання житлової площі, можна зробити висновок, що перелік документів про надання, розподіл і обмін житлової площі в дужках є вичерпним, а журнал обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України сюди відноситись не може, оскільки примітка даного пункту пов'язує термін зберігання вищеописаних документів (10 років) із фактом надання житлової площі, що жодним чином не може стосуватися журналу. Крім того, пунктами 784 та 785 Переліку передбачено, що строки зберігання журналів обліку отримання житлової площі та журналів обліку видачі ордерів на житлову площу не передбачені (а саме визначено: "доки не мине потреба"). Вищенаведене дозволяє прийти до висновку про те, що журнал обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України може відноситись до документів строк зберігання яких передбачено п.п. 784 чи 785 Переліку, а не пунктом 758.

Також, суд в ухвалі від 28 листопада 2017 року зобов'язав відповідача надати інформацію про те, чи вівся в Апараті Верховної Ради України журнал обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України. Якщо журнал обліку був, надати підтвердження того, що такий журнал переданий до архіву чи знищений у встановленому порядку.

Відповідач, 13 грудня 2017 року, на виконання вимог ухвали суду, надіслав на адресу суду пояснення керівника відділу організації медичного та соціально-побутового забезпечення Управління справами Апарату Верховної Ради України Поліщука В.П., в якому зазначено, що надати достовірну інформацію щодо того, вівся чи не вівся в Апараті Верховної Ради України журнал обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України не видається можливим. Теж саме стосується і можливості підтвердження передачі такого журналу до архіву або його знищення в установленому порядку. Станом на сьогоднішній день можна констатувати лише факт фізичної відсутності журналу обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України в розпорядженні Апарату Верховної Ради України або його структурних підрозділів (аркуш справи 31-32).

Вищенаведені пояснення підтверджують лише той факт, що інформація надана на запит позивача є недостовірною та неповною.

При цьому неповнота інформації полягає в тому, що у відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 не вказано про те, що журнал обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України або втрачений або знищений чи переданий до архіву. Більше того, відповідач навіть після відкриття провадження у справі не намагався встановити внутрішнім розслідуванням місцезнаходження журнал обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України.

Недостовірність наданої ОСОБА_1 інформації на його запит полягає в тому, що розпорядник зсилаючись на неможливість надання такої інформації зіслався на положення нормативно-правового акту який немає відношення до запитуваної інформації.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, на підставі аналізу письмових доказів та спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що листом від 24.10.2017 відповідач не надав повної та достовірної інформації, яка запитувалася позивачем.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем надавалась інформація на запит, проте, суд вважає, що вона є неповна і недостовірна.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволення частково та обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, приходить до висновку визнати неправомірною відмову Апарату Верховної Ради в особі першого заступника керівника апарату Верховної Ради України - керуючого справами у наданні повної та достовірної інформації на запит позивача та зобов'язати розглянути і надати повну і достовірну інформацію на запит ОСОБА_1 від 16.10.2017 з приводу надання запитуваної інформації у формі завіреної, пронумерованої, прошнурованої копії журналу обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України.

Судових витрат по справі немає.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною відмову Апарату Верховної Ради України в особі першого заступника керівника апарату Верховної Ради України - керуючого справами у наданні повної та достовірної інформації на запит ОСОБА_1 від 16.10.2017 вих.№ВСВ-1961-09-28/249-К/2017 з приводу надання запитуваної інформації у формі завіреної, пронумерованої, прошнурованої копії журналу обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України.

3. Зобов'язати Апарат Верховної Ради України в особі першого заступника керівника апарату Верховної Ради України - керуючого справами повторно розглянути та надати повну і достовірну інформацію на запит ОСОБА_1 від 16.10.2017 вих.№ВСВ-1961-09-28/249-К/2017 з приводу надання запитуваної інформації у формі завіреної, пронумерованої, прошнурованої копії журналу обліку службових жилих приміщень Верховної Ради України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 січня 2018 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.