Справа № 810/2370/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 року справа № 810/2370/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бучанського відділу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про оскарження рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Бучанського відділу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення від 30.03.2018 № 6 "Про відмову у призначенні пенсії гр. ОСОБА_2", та зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно відмовлено їй у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки на позивача розповсюджується дія положень статей 14, 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Київського оружного адміністративного суду від 14.05.2018 відкрито спрощене провадження в даній адміністративній справі.

До суду 04.06.2018 надійшов відзив відповідача на адміністративний позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що підтверджений період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю ОСОБА_1 становить 2 роки 9 місяців та 23 дні, що є меншим ніж строк, визначений статтею 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На підставі викладеного, відповідач стверджує, що рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку є обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Позивач звернулася до Бучанського відділу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку відповідно до частини другої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 30.06.2018 № 6 (а.с. 8 - 9) позивачу відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на те, що ОСОБА_1 не надано доказів, що підтверджують постійне проживання станом на 01.01.1993 на території радіологічного забруднення не менше чотирьох років.

При цьому, згідно із довідкою Відділу реєстрації місця проживання Бучанської міської ради, ОСОБА_1 була прописана в м. Буча з 05.05.1975 по 18.02.1989. відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 з 05.10.1981 по теперішній час працює на державному підприємстві «Антонов» у м. Києві. Згідно із паспортними даними ОСОБА_1 прописана в м. Буча з 12.07.1997.

На підставі викладеного стверджується про те, що підтверджений період проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю становить 2 роки 9 місяців та 23 дні.

Не погоджуючись з правомірністю такого рішення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок визначення категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій встановлено статтею 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно даної статті для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Відповідно до частини третьої статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Згідно з положенням частини третьої статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Приписами даної статті передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи - особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсійний вік знижується початково на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Згідно з частиною третьою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Відповідно до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 7 зазначеного Порядку документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що документами, які підтверджують право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку є: особистий паспорт громадянина України, посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю; довідка про період проживання на цих територіях.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, зокрема, зі змісту оскаржуваного рішення (а.с. 9), позивачем при зверненні до Бучанського відділу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії надавалось посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, видане 29.01.2008 № 563725, постанову Ірпінського міського суду Київської області від 24.12.2007 у справі № 2-а-510/2007 (а.с. 10 - 13), довідку відділу реєстрації місця проживання від Бучанської міської ради від 16.03.2018 № 23-01/1599 про проживання у період із 05.05.1975 по 18.02.1989 в населеному пункті, який відноситься до зони посиленого радіологічного контролю.

Вказані обставини підтвердженні також у відзиві відповідача на позов.

При цьому, як зазначено вище, згідно із довідкою Відділу реєстрації місця проживання Бучанської міської ради, ОСОБА_1 була прописана в м. Буча з 05.05.1975 по 18.02.1989. Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 з 05.10.1981 по теперішній час працює на державному підприємстві «Антонов» у м. Києві. Згідно із паспортними даними ОСОБА_1 прописана в м. Буча з 12.07.1997.

На підставі викладеного, відповідач дійшов висновку, що позивач проживав у зоні посиленого радіологічного контролю лише 2 роки 9 місяців та 23 дні.

Проте, такий висновок відповідача суд вважає необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Так, ОСОБА_1 у листопаді 2007 року звернулась до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до Управління праці, соціального захисту, та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради про визнання протиправним рішення та бездіяльності щодо відмови в оформленні документів для отримання посвідчення особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 24.12.2007 у справі № 2-а-510/2007 позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправними дії Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради по наданню відповіді № 873 від 03.10.2007 щодо неможливості вважати ОСОБА_1 особою, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Визнано протиправною бездіяльність Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради щодо внесення подання до Київської обласної державної адміністрації про видачу ОСОБА_1 посвідчення особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, 4-ї категорії.

Зобов'язано Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради внести подання до Київської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_1 посвідчення особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, 4-ї категорії (а.с. 10 - 13).

Згідно мотивувальної частини даної постанови у судовому засіданні було встановлено, що позивач (ОСОБА_2.) з 1975 року до цього часу постійно проживає в будинку свого батька в АДРЕСА_1, що підтверджується поясненнями позивачки, довідкою з місця проживання, копією довідки №8029 виконкому Ірпінської міської ради народних депутатів, показаннями свідків.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки вказаною постановою встановлені обставини, які підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_2 з 1975 року до цього часу, принаймні до 2007 року, постійного проживання в АДРЕСА_1, суд приходить до висновку, що дані обставини не підлягають доказуванню.

При цьому, судом приймаються до уваги положення частини п'ятої статті 78 КАС України, згідно якої обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Проте, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження доводів про те, що позивач не проживала у період з 18.02.1989 по 12.07.1997 в м. Буча Київської області, зокрема, довідки відділу реєстрації місця проживання Бучанської міської ради, на яку він посилається у відзиві на позовну заяву та у оскаржуваному рішенні.

Отже, висновки відповідача про те, що позивач не проживав у зоні посиленого радіологічного контролю термін, достатній для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є необґрунтованими та спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

При цьому, згідно з пунктом 38 Порядку - орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Проте, відповідачем не надано суду будь-яких доказів того, що надані позивачем документи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку видані необґрунтовано.

Таким чином, наведені обставини підтверджують те, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій та свідчить про безпідставність відмови відповідача у її призначенні.

Щодо посилання відповідача на відомості трудової книжки ОСОБА_2, згідно яких остання з 05.10.1981 по даний час працює на державному підприємстві «Антонов» у м. Києві, суд зазначає, що вони жодним чином не спростовують факт одночасного проживання особи у м. Буча та роботи у м. Києві з урахуванням того, що ці міста є територіально наближеними.

Інших підстав неможливості призначення позивачу пенсії відповідачем не наведено, а тому, суд вважає, що така відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» порушує конституційне право позивача на пенсійне забезпечення та соціальний захист, а отже є протиправною.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій, при цьому позивачем доведено протилежне, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, та підлягає задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до частини першої статті 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 704,80 грн. (квитанція від 08.05.2018 № 0.0..1).

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Бучанського відділу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 30.03.2018 № 6 «Про відмову у призначенні пенсії гр. ОСОБА_2».

Зобов'язати Бучанський відділ Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (08292, Київська область, м. Буча, вул. Енергетиків, 1-А) призначити ОСОБА_2 (08292, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) пенсію за віком відповідно до частини другої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути на користь ОСОБА_2 (08292, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Бучанського відділу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (08292, Київська область, м. Буча, вул. Енергетиків, 1-А) судові витрати у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.