Справа № 694/728/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2018 року

м. Київ

справа №694/728/16-а

адміністративне провадження №К/9901/11495/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Берназюка Я.О., Кравчука В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 18.10.2017р. (суддя - Стрелець Т.Г.) у справі №694/728/16-а за його позовом до Звенигородського об?єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У червні 2016р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Звенигородського об?єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії;

-зобов'язати Звенигородське об?єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області провести перерахунок його пенсії призначеної згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №3662-12 від 26.11.1993р. в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001р. «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», на підставі довідки прокуратури Черкаської області №18/76 вих.16 від 27.04.2016р. у розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.01.2016 року.

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.06.2016р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016р., позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1

Зобов'язано Звенигородське об'єднання управління Пенсійного фонду України Черкаської області провести перерахунок пенсії призначеної ОСОБА_1 згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №3662-12 від 26.11.1993р. в редакції закону №2663-ІІІ від 12.07.2001р. «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», на підставі довідки прокуратури Черкаської області №18/76 вих.16 від 27.04.2016р. у розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.01.2016 року.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 18.10.2017р. постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.06.2016р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016р. скасовано, та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

У грудні 2017р. позивач звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 18.10.2017р. в порядку Глави 3 Розділу ІV КАС України, в редакції чинній до 15.12.2017р., у зв'язку із неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

У заяві позивач просив скасувати рішення суду касаційної інстанції та ухвалити нове рішення яким позов задовольнити.

Як на приклад неоднакового застосування норм матеріального права позивач посилається на ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.07.2017р. (№К/800/4116/17), від 13.09.2017р. (№К/800/28343/16), від 17.10.2017р. (№К/800/9943/17).

У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпунктів 1, 7 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України, в редакції після 15.12.2017р., матеріали заяви передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14.02.2018р. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Звенигородського об?єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Так, в ході розгляду справи судами встановлено, що позивач з вересня 2006 року перебуває на обліку в Звенигородському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Черкаської області і отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» виходячи з розміру 90% від суми місячної заробітної плати.

04.05.2016р. позивач звернувся до Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області з заявою про перерахунок призначеної йому пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» виходячи з розміру 90% від суми заробітної плати, надавши довідку про заробітну плату №18/17вих.16 від 27.04.2016р., видану Прокуратурою Черкаської області.

Листом від 25.05.2016р. №1883/02 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку його пенсії з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. за №213-VIII, відповідно до якого з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначалось відповідно до спеціальних законів в тому числі до Закону України «Про прокуратуру». Враховуючи викладене, з 01.06.2015р. пенсії в порядку та на умовах, визначених вказаним законом не призначаються, раніше призначені не перераховуються, а тому підстави для перерахунку пенсії позивачу відсутні.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 є неправомірними, оскільки при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її максимального розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій та відмовляючи у задоволенні позову, Вищий адміністративний суд України виходив з того, що станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії за вислугу років положення статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (крім частин третьої, четвертої, шостої, одинадцятої) втратили чинність згідно з Законом №1697-VII. Натомість визначення умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, за Законом №1697-VI віднесено до відання Кабінету Міністрів України, який мав би ці правовідносини врегулювати. За відсутності урядової постанови щодо умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це спершу було передбачено частиною вісімнадцятої статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, а згодом - частиною двадцятою статті 86 Закону №1697-VII) у Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області відсутній правововий механізм для здійснення перерахунку пенсії позивача, а тому ним правомірно відмовлено позивачу у задоволенні заяви про перерахунок пенсії.

В обґрунтування заяви про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України Верховним Судом України ОСОБА_1 посилається на те, що судом касаційної інстанції неоднаково застосовано у подібних правовідносинах статтю 50-1 Закону України від 05.11.1991р. №1789-XII "Про прокуратуру" (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії) що, на думку заявника, підтверджується ухвалами Вищого адміністративного суду України від 11.07.2017р. (№К/800/4116/17), від 13.09.2017р. (№К/800/28343/16), від 17.10.2017р. (№К/800/9943/17).

Перевіривши наведені у заяві доводи, суд дійшов висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ.

У рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, дійшов висновку що позивач не має права на перерахунок пенсії, на підставі поданої ним довідки, оскільки на момент його звернення до відповідача із заявою про перерахунок пенсії положення статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (крім частин третьої, четвертої, шостої, одинадцятої) які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність, а Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

В свою чергу, в ухвалах Вищого адміністративного суду України, наданих як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд прийшов до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури повинна застосовуватись норма, що визначає розмір у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» зміни щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсій прокурам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Крім того, зміст та обсяг набутих працівниками прокуратури соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права, суд виходить із такого.

Відповідно до частини 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) було передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, на час звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії правове регулювання відносин, що виникають у сфері пенсійного забезпечення прокурорів змінилося.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 р. №76-VІІІ, який набув чинності з 01.01.2015 р., до частини 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" внесено зміни. Після внесення змін, частина 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" викладена в наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. №213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ.

Крім того, 15.07.2015р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VII (далі - Закон №1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-ХІІ, крім, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015р.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII, відповідно до частини 20 якої (у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" підвищено розміри заробітку працюючих працівників прокуратури.

Проте, положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 не містить.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

При цьому, положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII, якими частину 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-XII та частину 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26.12.2011р. № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Ураховуючи наведені вище положення джерел права, суд дійшов висновку, що з 01.12.2015р. - початку застосування постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом України "Про прокуратуру" №1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону України №1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Проаналізувавши наведені норми законодавства в сукупності з обставинами даної справи й наявними у ній доказами, колегія суддів дійшла висновку про те, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення ОСОБА_1 за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Кабінетом Міністрів України будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому Звенигородське об?єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області відмовляючи в перерахунку пенсії позивача, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За відсутності постанови Кабінету Міністрів України щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено частиною 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", а потім - частиною 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII), у пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку.

Отже, рішення суду касаційної інстанції у справі, що розглядається, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому відповідно до частини першої статті 244 КАС України у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017р.), статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017р.), -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Я.О. Берназюк

В.М. Кравчук