Справа № 810/688/18
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/688/18 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю:

секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Шевченка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року (дата виготовлення повного тексту ухвали невідома) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року стягнуто із начальника Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області до Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України штраф у розмірі 1 762 грн. 00 коп. за неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, та неподання таких доказів без поважних причин суб'єктом владних повноважень.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи та порушив норми процесуального права.

До Київського апеляційного адміністративного суду 24.05.2018 від позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, у яких вона зазначає, що судом першої інстанції винесено обґрунтоване рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин по справі та з врахуванням норм чинного законодавства та просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області залишити без задоволення.

У судовому засіданні 07 червня 2018 року представник відповідача апеляційну скаргу підтримав. Представники позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив наступні обставини, які учасниками процесу не оскаржуються.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року витребувано у Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області належним чином засвідчені копії всіх документів та рішень, прийнятих за наслідками відображення ОСОБА_5 у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік витрат, включених до податкової знижки на підставі підпункту 166.3.7 пункту 166.3 статті 166 ПК України.

Згідно повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №637 копію вказаної ухвали суду отримано уповноваженою особою Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 15.03.2018.

Проте, станом на 10.04.2018 вимоги ухвали суду від 06.03.2018 відповідачем не виконано, про неможливість подати витребувані докази суд не повідомлено, в зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з начальника Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області в дохід Державного бюджету України штрафу у сумі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб за неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, та неподання таких доказів без поважних причин суб'єктом владних повноважень.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, доводам апеляційної скарги, виходячи з наявних у справі матеріалів, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до частин 6 - 9 ст. 80 КАС України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали.

У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

У разі неподання суб'єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ст. 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов'язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб'єктом владних повноважень;

4) використання під час процедури врегулювання спору за участю судді портативних, аудіотехнічних пристроїв, а також здійснення фото- і кінозйомки, відео-, звукозапису.

Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов'язків;

2) неодноразового зловживання процесуальними правами;

3) повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів.

У випадку невиконання процесуальних обов'язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Ухвала Верховного Суду про стягнення штрафу оскарженню не підлягає.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, щодо якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов'язків.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 12 вказаного Закону виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що в судовому засіданні у справі, що відбулось 10.04.2018, був присутній представник Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, який подав суду письмовий відзив на позовну заяву з доданими до нього копіями всіх наявних у відповідача документів, що стосуються спору між сторонами, серед яких були й ті, що витребовувались судом першої інстанції в ухвалі від 06.03.2018.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що, як було зазначено вище ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.03.2018, витребувано у Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області належним чином засвідчені копії всіх документів та рішень, прийнятих за наслідками відображення ОСОБА_5 у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік витрат, включених до податкової знижки на підставі підпункту 166.3.7 пункту 166.3 статті 166 ПК України.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що до відзиву до апеляційної скарги відповідачем було надано лише копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №СХО618306 та копію квитанції від 29.03.2016 №178.

З огляду на викладене вбачається, що відповідачем вимоги ухвали Київського окружного адміністративного суду від 06.03.2018 відповідачем не виконано, що спростовує доводи апеляційної скарги про зворотне.

Щодо доводів Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, що станом на момент отримання оскаржуваної ухвали відповідачем, Білоцерківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області не мала такої посадової особи як начальник. Відповідно до наказу ДФС України від 03.03.2018 №403-о «Про покладення обов'язків на Голодняка В.А.», виконання обов'язків начальника Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було покладено на заступника начальника - начальника Тетеївського відділення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області Голодняка В.А., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із пунктом 11 Положення про Білоцерківську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, затвердженого Наказом ДФС від 27.03.2017 № 202, начальник ОДПІ, зокрема, очолює та здійснює керівництво діяльністю ОДПІ, несе персональну відповідальність за організацію та результати її діяльності.

Колегія суддів зазначає, що заходи процесуального примусу, зокрема штрафу, до суб'єкту владних повноважень необхідно застосовувати саме до особи, яка несе персональну відповідальність за організацію та результати діяльності вказаного суб'єкту владних повноважень, а саме керівника - в данному випадку начальника Білоцерківську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що саме начальник Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській, не залежно від того, хто здійснює його обов'язки, відповідальний за невиконання вимог суду, які викладені в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями ст.ст. 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повне судове рішення складено 07 червня 2018 року.