Справа № 826/13240/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю:

секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника позивача - Карбівського Ф.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Українська залізнична швидкісна компанія» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року (дата виготовлення повного тексту рішення невідома) у справі за позовом Державного підприємства «Українська залізнична швидкісна компанія» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправною відмову у прийнятті податкової декларації ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» з податку на додану вартість та податкову декларацію з рентної плати за жовтень 2016 року, що подавалася 18.11.2016;

- визнати декларацію з податку на додану вартість та податкову декларацію з рентної плати за жовтень 2016 року поданою ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» 18.11.2016 як податкову звітність;

- визнати протиправним та скасувати рішення № 908/10/26-51-12-01-21 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 26.01.2017 Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві поновити реєстрацію ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» як платника податку на додану вартість шляхом внесення запису про відміну анулювання реєстрації до Реєстру платників податку на додану вартість;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві прийняти податкову звітність з податку на додану вартість у паперовому вигляді за період з жовтня 2016 по січень 2017 року;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві підписати договір про визнання електронних документів від 24.05.2017 року між ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» та ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ставить питання про скасування зазначеної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови - про задоволення позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.

У судовому засіданні 07 червня 2018 року представник позивача апеляційну скаргу підтримав.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання до суду не з'явився, явки свого представника не забезпечив, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у його відсутності відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив наступні обставини, які учасниками процесу не оскаржуються.

18.11.2016 позивачем на адресу контролюючого органу надіслано податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2016 року з додатком та податкову декларацію з рентної плати за жовтень місяць 2016 року, які датовано 17.11.2016 та підписані керівником (уповноваженою особою) фізична особа (представник) ОСОБА_3 та головним бухгалтером (особа відповідальна за ведення бухгалтерського обліку) ОСОБА_4

Відповідно до листа ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві від 29.11.2016 за № 15093/10/26-51-08-04-11 підставою для не визнання вказаних податкових декларацій як податкової звітності стало те, що їх підписано невідповідною особою згідно реєстраційної частини облікової справи платника податків. Згідно відомостей з ЄДРПОУ станом на 28.11.2016 ОСОБА_3 не є керівником підприємства.

Крім того, відповідно до листа ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві від 04.04.2017 №3504/10/26-51-08-01-34 «Про надання інформації», контролюючим органом повідомлено, що згідно заяви ф.1-ОПП, яка надійшла на адресу відповідача 09.08.2016, відповідно до якої наказом від 06.08.2014 № 3 підписаного головою комісії з припинення ОСОБА_5, звільнено з посади головного бухгалтера ОСОБА_4

Також 16.02.2017 позивачем через програму «m.e.d.o.k» подано до контролюючого органу на розгляд договір про визнання електронних документів для реєстрації електронного підпису голови комісії з реорганізації Шаповалова С.М., на що надійшла квитанція про неприйняття Договору. 24.05.2017 позивачем подано аналогічний Договір для реєстрації електронного підпису голови комісії з реорганізації Карбівського Ф.А., на що 26.05.2017 прийшла відповідь від контролюючого органу про неприйняття Договору.

Листом від 26.01.2017 № 908/10/26-51-12-01-21 ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві повідомила позивача про анулювання реєстрації платника ПДВ, відповідно до абз. г) п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України неподання, та/або подання декларацій (розрахунків), що свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту, протягом 12 послідовних податкових місяців.

Не погоджуючись із зазначеними вище діями та рішенням контролюючого органу позивач звернувся з даним позовом до суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіряючи у межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, зазначає наступне.

У відповідності до пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом;код виду економічної діяльності ( КВЕД) ; код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Відповідно до пункту 48.5 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником; фізичною особою - платником податків або його законним представником.

Пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби.

При цьому, як встановлено пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється.

За правилами пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

З огляду на викладене, однією із підстав для відмови у прийнятті податкової декларацї є її підписання невідповідною особою.

Судом першої інстанцій встановлено, що податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2016 року та податкова декларація з рентної плати за жовтень 2016 року не були визнана податковою звітністю, оскільки їх підписано невідповідною особою - ОСОБА_3, який згідно відомостей з ЄДРПОУ станом на 28.11.2016 не є керівником підприємства.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» у встановленому законодавством порядку вжито відповідні заходи щодо реорганізації (шляхом злиття) Укрзалізниці (код згідно з ), а також підприємств і установ, на базі яких утворено ПАТ «Укрзалізниця».

Наказом Мінінфраструктури від 09.07.2014 № 301 «Про заходи щодо реорганізації Укрзалізниці, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування та інші заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (із змінами) визначено заходи з реорганізації Укрзалізниці, та уповноважено Укрзалізницю, зокрема, утворити комісії з реорганізації підприємств, а також за необхідності вносити зміни до складу таких комісій, у тому числі вживати заходи щодо призначення та/або припинення повноважень голів комісій відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 Цивільного кодексу України (чинний станом на день підписання податкових декларацій позивачем) до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Згідно з Наказом № 200-43 ШК від 14.07.2014 «Про утворення комісії з реорганізації» ОСОБА_3 призначений головою комісії з реорганізації Державної адміністрації залізничного транспорту України (а.с. 25-27).

09.12.2015 наказом Укрзалізниці № 538-Ц/од «Про голову комісії з реорганізації ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» припинено повноваження голови комісії з реорганізації ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» ОСОБА_3 та головою вказаної комісії призначено ОСОБА_5 (а.с.28).

Згідно Наказу від 31.03.2016 № 553/ос ОСОБА_5 звільнено з посади заступника начальника філії з реформування філії «Українська залізнична швидкісна компанія» ПАТ «Укрзалізниця», а 29.12.2016, відповідно до наказу № 022-Ц/у, припинено повноваження голови комісії з реорганізації ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» призначено ОСОБА_5 та призначено головою комісії з реорганізації Шаповалова С.М.

Разом з тим, відповідно до даних, зазначених в ЄДРПОУ, Семенченко І.Л. з 17.10.2016 являється керівником ДП «Українська залізнична швидкісна компанія», Карбівський Ф.А. - голова комісії з припинення або ліквідації (.а.с.33).

Відповідно ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, відомості зазначені на дату підписання і перевірки контролюючим органом прізвища уповноважених осіб на підписання документів від імені позивача є дійсними.

Безпідставними є доводи апелянта, що Семенченко І.Л. протиправним шляхом з підробленими документами подав документи на внесення до ЄДРПОУ його даних як керівника позивача, адже рішення про визнання таких дій протиправними та обвинувачення особи Семенченко І.Л. в незаконних діях в справі відсутні.

Також, необґрунтованими є доводи апелянта, що станом на 18.11.2016 законним керівником ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» залишався ОСОБА_3, оскільки, як було зазначено вище, наказом Укрзалізниці від 09.12.2015 № 538-Ц/од «Про голову комісії з реорганізації ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» припинено повноваження голови комісії з реорганізації ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» ОСОБА_3

Крім того, позивач посилається на те, що станом на день підписання податкових декларацій, головою комісії з реорганізації ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» був ОСОБА_5 (призначений відповідно до наказу Укрзалізниці від 09.12.2015 № 538-Ц/од «Про голову комісії з реорганізації ДП «Українська залізнична швидкісна компанія»), його повноваження в якості голови вказаної комісії припинено лише 29.12.2016 відповідно до наказу Укрзалізниці № 022-Ц/од.

Проте, колегія суддів вважає вказані посилання безпідставними, оскільки декларації були підписані саме ОСОБА_3, який на момент їх підписання (17.11.2016) вже не являвся головою комісії з реорганізації ДП «Українська залізнична швидкісна компанія».

Щодо доводів відповідача про звільнення на момент подачі декларацій головного бухгалтера ОСОБА_4, яким їх також було підписано, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів цього. Разом з тим вказана обставина не спростовує правомірності дій податкового органу при відмові у прийнятті вказаних декларацій, оскільки, як було встановлено вище, вони були підписані не уповноваженою особою - ОСОБА_3, який на момент їх подачі і підписання не являвся керівником підприємства.

Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що в діях податкового органу відсутні порушення норм Податкового кодексу України, що виключає можливість визнання таких дій протиправними.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасувати рішення № 908/10/26-51-12-01-21 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 26.01.2017 Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві та зобов'язання Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві поновити реєстрацію ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» як платника податку на додану вартість шляхом внесення запису про відміну анулювання реєстрації до Реєстру платників податку на додану вартість та зобов'язання прийняти податкову звітність з податку на додану вартість у паперовому вигляді за період з жовтня 2016 по січень 2017 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

У п.п. 49.1, 49.2, 49.3, 49.4 ст. 49 ПК України закріплено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Підпунктом «г» пункту 184.1 статті 184 ПК України визначено, що реєстрація платника податку на додану вартість діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

Відповідно до п. 5.5 Положення № 1130 анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах «б» - «з» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу.

Контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав.

Рішення про анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами є довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава - підпункт "г" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до контролюючого органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку).

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано обов'язок платників подавати податкову звітність з ПДВ.

Крім того, з вищенаведених законодавчих положень також вбачається, що невиконання платниками зазначеного зобов'язання впродовж 12-ти місяців або декларування ними нульових показників постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту є правовими підставами для анулювання податковим органом їх реєстрації як платників ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з оскаржуваного рішення № 908/10/26-51-12-01-21 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 26.01.2017 та не спростовано позивачем, платник подає податкові декларації з податку на додану вартість протягом періоду з 01.01.2016 по 31.12.2016 з показниками, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредити, що підтверджується довідкою від 26.01.2017 №2.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів про подачу позивачем податкових декларацій по податку на додану вартість від січня по вересень 2016 року.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав, передбачених пп. «г» п.184.1 ст. 184 ПК України для анулювання реєстрації позивача як платника ПДВ.

З приводу позовної вимоги про зобов'язання відповідача підписати договір про визнання електронних документів від 24.05.2017 року між ДП «Українська залізнична швидкісна компанія» та ДПІ у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з електронних квитанцій №2 (а.с.63,64), документ - договір про визнання електронних документів з реєстраційним номером , не прийнято в результаті виявленої помилки: "Для укладення Договору про визнання електронних документів необхідно виконати вимоги Розділу 3 Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України, Розділ ІІІ Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року №233, зареєстрованим в Мін'юсті України 16 квітня 2008 року №320/15011, Розділ ІІІ інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року №233, зареєстрованим в Мін'юсті України 16 квітня 2008 року № 320/15011 (Код: 1)".

Вказаний договір про визнання електронних документів для реєстрації електронного підпису голови з реорганізації Карбівського Ф.А. було надіслано 16.02.2017 електронними засобами зв'язку.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу, використання електронних документів, правовий статус електронного цифрового підпису регулюються Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Відповідно до частини першої статті 14, частини першої статті 15 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу. Суб'єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначено Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233 (далі - Інструкція № 233).

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Інструкції № 233, платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Відповідно до положень розділу ІІІ Інструкції № 233, для подання засобами телекомунікаційного зв'язку електронних податкових документів платник податків має попередньо укласти з органом ДПС за місцем реєстрації договір про визнання електронної звітності (за затвердженими формою та змістом - Додаток 1 до Інструкції) та отримати спеціальне програмне забезпечення.

Процедура подання вказаного вище Договору та отримання електронного ключа визначена пп. 5.1-5.5 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 р. N 233, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 р. за №320/15011, а саме платник податків:

- отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці;

- отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

- ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки);

- надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії;

- після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачу необхідно було надати до податкового органу два примірники Договору в паперовій формі, а не в електронній, як було зроблено позивачем та не спростовано останнім під час судового розгляду справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, а тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до ст. 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 329 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Українська залізнична швидкісна компанія» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року у справі за позовом Державного підприємства «Українська залізнична швидкісна компанія» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повне судове рішення складено 07 червня 2018 року.