Справа № 716/2088/17
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 716/2088/17

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

06 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року (м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просить: здійснити перерахунок призначеної йому пенсії у відповідності до положень ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; стягнути з Пенсійного фонду в Заставнівському районі заборгованість за минулі роки починаючи з грудня 2014 р.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 27.08.2008р. (а.с. 4).

Згідно з довідкою МСЕК серії ПВД № 021917 позивачу встановлено ІІI групу інвалідності довічно. Дані обставини також підтверджуються експертним висновком Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії на засіданні №5 від 15.05.2008 р. (а.с. 8, 15).

Позивач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

01.02.2008 р., відповідно до поданої позивачем заяви, управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі Чернівецької області, правонаступником якого є відповідач з 10.04.2017 р., призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 06.06.2008 р. ОСОБА_2 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З 28.05.2010 р., відповідно до поданої позивачем заяви, позивача переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області, яка набрала законної сили 25.12.2010 р., у справі №2-а-277/2010 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі Чернівецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання зробити перерахунок пенсії, адміністративний позов задоволено. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі Чернівецької області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату державної пенсії, призначеної ОСОБА_2 неправомірними. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі Чернівецької області здійснити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_2 відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком, а також здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії, призначеної ОСОБА_2 відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 17.05.2010 р. та провести відповідні виплати (а.с. 55-56).

На підставі судового рішення, пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та у розмірі 50% мінімальної пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю ОСОБА_2 отримував до жовтня 2011 р., а з листопада 2011 р. пенсія йому виплачувалась в сумі 901,60 грн.

07.12.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку його пенсії відповідно до положень ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 36).

13.12.2017 р. листом №783/К-11 Управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі Чернівецької області надано відповідь на заяву позивача, якою відмовлено у перерахунку його пенсії у зв`язку із відсутністю правових підстав для такого перерахунку.

Не погоджуючись з даною відмовою, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з необґрунтованості та безпідставності позовних вимог, а відтак наявності підстав для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. №796-XII (далі - Закон №796-XII, в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії по інвалідності).

Відповідно до ст. 9 цього Закону, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону № 796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Статтею 49 зазначеного Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У відповідності до ст. 50 Закону № 796-XII особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:

інвалідам I групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 1210). Цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. ст. 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Законом України від 31.07.2014 р. № 1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набрав чинності 16.08.2014 р., Прикінцеві положення Закону № 719-VII були доповнені пунктом 6-7, за яким було встановлено, що норми і положення ст.ст. 50, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Отже, Законом № 1622-VII з 16.08.2014 р. були надані повноваження Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри виплат державної та додаткової пенсій, передбачені ст. ст. 50, 54 Закону № 796-XII, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету на 2014 рік.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-ІІІ від 28.12.2014 р., що набрав чинність з 01.01.2015 р., внесено зміни до Закону № 796-XII. Зокрема, ст. ст. 50 та 54 Закону № 796-XII викладено в новій редакції, згідно яких особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. Карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Згідно п. 13 Порядку № 1210, обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах: - для інших осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: особам з інвалідністю І групи - 341,64 гривні; особам з інвалідністю II групи - 227,76 гривні; особам з інвалідністю III групи - 170,82 гривні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що з 16.08.2014 р. визначення розмірів пенсій віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.

Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України є органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України, тобто Кабінету Міністрів України надано право визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в п.п.2, 3 ст.116 Конституції України.

Відтак, після 16.08.2014 р. розміри виплат державної та додаткової пенсій особам, які мають статус постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та є інвалідами III групи, має визначатися відповідно до урядових постанов.

Відповідно до ст. 50, 54 Закону №796-ХІІ (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) розмір додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним І категорії, та розміри пенсії по інвалідності визначаються у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Починаючи з серпня 2014 р. по даний час дані розміри встановлюються та виплачуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210.

Отже, основний розмір пенсії ОСОБА_2 нараховується і виплачується у відповідності до норм Закону №1058-ІV. До розміру пенсії встановлено додаткову пенсію відповідно до ст. 50 Закону №796-ХІІ у розмірі визначеному Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи встановлено, що 28.05.2010 р. позивача переведено на виплату пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (враховуючи рішення суду по ст. 50, 54 пенсія в розмірі фактичних збитків обчислювалась позивачу до 01.11.2011 р.).

Із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на загальних підставах на пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків згідно з Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач до органу Пенсійного фонду не звертався.

Враховуючи вищезазначене, розмір пенсії позивача визначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Окрім того, судом встановлено, що позивач, окрім основної пенсії також отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, відповідно до ст. 50 Закону №796-ХІІ.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що на час звернення ОСОБА_2 до відповідача із заявою про перерахунок пенсії від 07.12.2017 р., ст. 50, ст. 54 Закону №796-ХІІ, умови, порядок призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначалися актами Кабінету Міністрів України, а саме постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, відсутні законодавчі підстави застосовувати при обчисленні пенсії по інвалідності з грудня 2014 р. норми ст. ст. 50, 54 Закону №796-ХІІ щодо визначення пенсії для осіб з інвалідністю III групи в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, оскільки такі норми вилучені з цього Закону.

При цьому, суд зазначає, що норми законодавства, якими внесено зміни до ст. ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ та постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210 про затвердження Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними.

Суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 р. зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п. 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту. У Рішенні від 02.03.1999р. № 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до п. 3 ст. 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що вимоги позивача стосовно здійснення перерахунку пенсії відповідно до положень ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також стягнення з Пенсійного фонду в Заставнівському районі заборгованість за минулі роки починаючи з грудня 2014 р. є безпідставними, так як не ґрунтуються на діючих нормах законодавства, які регулюють вказані правовідносини. Відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 червня 2018 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Драчук Т. О.