Справа № 820/762/18
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 р. № 820/762/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Козир В.М.,

за участю

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області (Харківська область, Нововодолазький район, село Караван, вул. Молодіжна, 68) про визнання незаконним та нечинним рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, просила визнати рішення V сесії VІІ скликання Караванської сільської ради від 19.01.2016 «Про внесення змін і доповнень до Рішення ХХХХV сесії VІ скликання Караванської сільської ради від 14.07.2015 «Про справляння податків та зборів на території Караванської сільської ради» - незаконним та нечинним з моменту прийняття вказаного рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при прийнятті рішення відповідачем було допущено порушення норм законодавства щодо його офіційного оприлюднення в друкованих засобах масової інформації, а тому таке рішення є протиправним та нечинним.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та доводи адміністративного позову, відзив на позов суд дійшов наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (пункт 8.3 статті 8 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить податок на майно.

Місцеві ради відповідно до пункту 10.3 статті 10 Податкового кодексу України в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Відповідно до підпункту 12.3.1 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що 19 січня 2016 року Караванською сільською радою Нововодолазького району Харківської області було прийнято рішення V сесії VІІ скликання «Про внесення змін і доповнень до Рішення 45 сесії 7 скликання Караванської сільської ради від 14.07.2015 «Про справляння податків та зборів на території Караванської сільської ради», яким встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Караванської сільської ради для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, де перебувають у власності фізичних та юридичних осіб з розрахунку за 1 кв. метр бази оподаткування в розмірі: житловий будинок, квартира - 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного ( податку ) року; котедж, будівлі готельні, будівлі офісні, будівлі торговельні, будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 2% від розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітної (податкового ) року, господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні бойлери - 0 % розмір мінімальної заробітної плати , встановленої законом на 1 січня звітного (податкового ) року; гаражі - гаражі (наземні й підземні) та вкриті автомобільні стоянки 1 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року; садовий будинок, дачний будинок - 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного ( податкового ) року; інші типи нежитлових будівель - 2,0 % від розміру мінімальної заробітної плати , встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року (а.с.15-17).

Пункт 1.4.1 частини 1 Рішення доповнено підпунктом 1.4.3 наступного: змісту: «за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів ) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири ) та або 500 квадратних метрів (для будинку ), сума податку , розрахована відповідно до підпунктів «а»- «г» цього під пункту, збільшується на 2500 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості його частку).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені статтею 12 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю (підпункт 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України).

Водночас, 24.12.2015 Верховною Радою України прийнято Закон України № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», що набрав чинності 01.01.2016 (далі - Закон № 909-VIII), яким внесено зміни у Податковий кодекс України щодо об'єкту оподаткування.

Так, відповідно до п.п. 266.1.1, 266.2.1 статті 266 Податкового кодексу України (в редакції Закону від 24.12.2015 року № 909-VIII) платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції Закону від 24.12.2015 року № 909-VIII) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Як встановлено п.п. 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України (в редакції Закону від 24.12.2015 року № 909-VIII) рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію (ч.5 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909-VIII визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Таким чином, рішення V сесії VII скликання Караванської сільської ради від 19.01.2016 «Про внесення змін і доповнень до Рішення 45 сесії 7 скликання Караванської сільської ради від 14.07.2015 «Про справляння податків та зборів на території Караванської сільської ради» було прийнято на виконання Закону України № 909-VІІІ.

Згідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування (стаття 94 Конституції України).

Закон України № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» опубліковано в газеті «Голос України» № 250 від 31.12.2015.

Відповідно п.1 Прикінцевих положень вказаного Закону, цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", але не раніше 1 січня 2016 року.

Як визначено п.18 ст.4 КАС України, нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб'єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Приймаючи рішення V сесії VII скликання від 19.01.2016 Караванська сільська рада діяла на підставі Закону України № 909-VІІІ, пунктом 4 розділу ІІ Прикінцевих положень якого визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» щодо офіційного оприлюднення відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період) відповідного рішення.

Закон України № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» у встановленому Конституцією України порядку неконституційним не визнано.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 35,7 кв.м.; домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 45,5 кв.м.; будинку за адресою: АДРЕСА_4 загальною площею 137,4 кв.м.

Також у власності позивача перебувають об'єкти нежитлової нерухомості: нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_5 загальною площею 179,3 кв.м.; нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_6" загальною площею 453,1 кв.м.; комплекс нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_7 загальною площею 2961,3 кв.м.; нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_8 загальною площею 110,1 кв.м.; комплекс за адресою: АДРЕСА_9 загальною площею 3052,9 кв.м.

Звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, ОСОБА_2 зазначала, що на підставі встановлених рішенням Караванської сільської ради від 19.01.2016 Головним управлінням ДФС у Харківській області їй було визначено суми грошових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. У відповіді на відзив позивач вказала, що за 2016 рік податок на нерухоме майно контролюючим органом нараховано у розмірі 186882 грн., що є більшим, порівняно з 2015 роком. Податкові повідомлення - рішення, якими ОСОБА_2 нараховано грошові зобов'язання, позивачем оскаржено у судовому порядку.

По суті, ОСОБА_2 висловлює незгоду із розміром податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який вона вважає завищеним.

Підпункт 266.1.1 пункту 266.1, підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначають, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 263 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», яка діяла з 1 січня до 31 грудня 2016 року) ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України).

Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України регламентовано, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Абзацом другим статті 8 Закону України від 25 грудня 2015 року № 928-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень.

Розмір ставок податків на нерухоме майно, встановлені оскаржуваним рішенням Караванської сільської ради від 19.01.2016 не перевищують три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Норми зазначеного рішення органу місцевого самоврядування застосовуються у 2016 бюджетному році, оскільки пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» установлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши доводи адміністративного позову на підставі наданих сторонами доказів, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, оскільки доказів на підтвердження порушень відповідачем норм чинного законодавства України при прийнятті оскаржуваного рішення суду не надано.

Керуючись ст.ст.5-10, 72, 73, 74, 77, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області (Харківська область, Нововодолазький район, село Караван, вул. Молодіжна, 68) про визнання незаконним та нечинним рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.06.2018.

Суддя В.В. Єгупенко