Справа № 817/1853/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2018 року

Київ

справа №817/1853/17

провадження №К/9901/46139/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М.І.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 817/1853/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнестандарт» до Міністерства інфраструктури України про визнання протиправним та скасування наказу, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Міністерства інфраструктури України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду, ухваленого 19 грудня 2017 року у складі колегії суддів: головуючого Комшелюк Т.О., суддів: Борискіна С.А., Щербакова В.В., та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду, прийняту 13 лютого 2018 року у складі колегії суддів: головуючого - Капустинського М.М., суддів: Моніча Б.С., Охрімчук І.Г.,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнестандарт» (далі також - позивач, ТОВ «Рівнестандарт») звернулося до суду з адміністративним позовом до Міністерства інфраструктури України (далі також - відповідач), в якому просило:

скасувати наказ Міністерства інфраструктури України № 403 від 23 листопада 2017 року «Про анулювання призначення ТОВ «Рівнестандарт» органом із сертифікації для індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, партій частин та обладнання» з моменту його прийняття.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що висновки та рішення, викладені у протоколі №23 від 16 листопада 2017 року, який був підставою для прийняття оскаржуваного наказу, та порушення у порядку проведення засідання Комісії Мінінфраструктури, вказують на протиправність наказу Міністерства інфраструктури України №403 від 23 листопада 2017 року.

Позивач стверджує, що сертифікати відповідності за №UA.1.193.0018603-16, №UA.1.193.0016789-16, №UA.1.193.0009033-16, №UA.1.193.0004750-16, №UA.1.193.0000774-16, №UA.1.193.0000772-16, №UA.1.193.0004750-16, №UA.1.193.0012829-16, №UA.1.193.0011289-16, №UA.1.193.0024983-16, №UA.1.193.0025608-16 видавалися не в межах Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів, 1958 року з поправками 1995 року, а в рамках державної системи сертифікації, повноваження на перевірку дотримання вимог якої віднесено не до відання відповідача, а до повноважень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Сертифікат відповідності, виданий в державній системі сертифікації у 2016 році є інформаційним документом, виданим під час добровільної сертифікації і не може бути використаний як обов'язковий для цілей митного оформлення та першої державної реєстрації транспортних засобів у сервісних центрах Міністерства внутрішніх справ України. Стосовно сертифікату відповідності UA.CTR.005.02737-16 позивач зазначив, що він був виданий у відповідності до вимог Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, затвердженого наказом Мінінфраструктури від 17 серпня 2012 року №521 і порушень у порядку його видачі допущено не було, в тому числі в частині визначення екологічного класу колісного транспортного засобу, що було зроблено позивачем на підставі реєстраційного документа, виданого компетентним органом країни попередньої реєстрації транспортного засобу, в якому зазначене відповідне маркування, яке не може бути проігнороване органом із сертифікації.

Рівненський окружний адміністративний суд рішенням від 19 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року, позов задовольнив повністю.

Визнав протиправним та скасував наказ Міністерства інфраструктури України від 23 листопада 2017 року №403 «Про анулювання призначення ТОВ «Рівнестандарт» органом із сертифікації для індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, партій частин та обладнання» в повному обсязі.

Зобов'язати Міністерство інфраструктури України поновити призначення ТОВ «Рівнестандарт» органом із сертифікації для індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, партій частин та обладнання та зазначити відповідну інформацію на офіційному веб-сайті Міністерства інфраструктури України в розділі «Перелік призначених органів із сертифікації колісних транспортних засобів».

Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вимоги касаційної скарги представник відповідача обґрунтовує тим що, Комісією Мінінфраструктури з питань забезпечення виконання Женевської Угоди 1958 року було правомірно здійснено оцінювання діяльності призначеного органу із сертифікації ТОВ «Рівнестандарт» та зроблено висновки про те, що сертифікати відповідності за №UA.193.0018603-16, №UA.193.0016789-16, №UA.193.0009033-16, №UA.193.0004750-16, №UA.193.0000774-16, №UA.193.0000772-16, №UA.193.0004750-16, №UA.193.0012829-16, №UA.193.0011289-16, №UA.193.0024983-16, №UA.193.0025608-16 видані ТОВ «Рівнестандарт» з порушенням правил сертифікації колісних транспортних засобів, а оскільки такі порушення були допущені до моменту призначення вказаного товариства органом із сертифікації для індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, партій частин та обладнання відповідно до наказу Мінінфрастрктури від 06 вересня 2016 року №306, то такі порушення свідчать по надання до Мінінфрастурктури недостовірних відомостей у документах, що додавалися до заяви про призначення та невідповідність органу із сертифікації колісних транспортних засобів вимогам, визначеним у пп.9 п.4 Порядку призначення. Відповідач наголошує на тому, що Комісією було розглянуто сертифікаційну справу UA.CTR.005.02737-16 на автомобіль марки Renault Kangoovin VF1FW1AB545807201 та зроблено висновок про те, що документи, які підтверджують відповідність автомобіля рівню екологічної норми Євро-5 відсутні, що свідчить про внесення органом із сертифікації недостовірних результатів сертифікації колісного транспортного засобу до сертифікату відповідності UA.CTR.005.02737-16, що є підставою для анулювання призначення ТОВ «Рівнестандарт» органом із сертифікації індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, партій частин та обладнання відповідно до пп.4 п.13 Порядку призначення.

Представник позивача у запереченнях на касаційну скаргу посилаючись на необґрунтованість та безпідставність останньої, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судами встановлено, що 06 вересня 2016 року наказом Міністерства інфраструктури України №306 ТОВ «Рівнестандарт» призначено органом із сертифікації для індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, партій частин та обладнання за номером UA.CTR.005.

23 листопада 2017 року наказом Міністерства інфраструктури України №403 «Про анулювання призначення ТОВ «Рівнестандарт» органом із сертифікації для індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, партій частин та обладнання» з урахуванням протоколу №23 засідання Комісії Міністерства інфраструктури України з питань забезпечення виконання Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів, 1958 року з поправками 1995 року, від 16 листопада 2017 року (далі - Комісія), було анульовано призначення ТОВ «Рівнестандарт» органом із сертифікації для індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, партій частин та обладнання.

Крім того, інформацію про позивача було виключено з розділу «Перелік призначених органів із сертифікації колісних транспортних засобів» офіційного веб-сайту Міністерства інфраструктури України.

Як вбачається з протоколу №23 засідання Комісії від 16 листопада 2017 року підставою анулювання призначення ТОВ «Рівнестандарт» органом із сертифікації для індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, партій частин та обладнання оскаржуваним наказом визначено абз.2, 3 та 4 пп. 4 п.13 Постанови №419.

Зокрема, у протоколі №23 від 16 листопада 2017 року Комісія констатує, що порушення, які стосуються сертифікатів відповідності №UA.193.0018603-16, №UA.193.0016789-16, №UA.193.0009033-16, №UA.193.0004750-16, №UA.193.0000774-16, №UA.193.0000772-16, №UA.193.0004750-16, №UA.193.0012829-16, №UA.193.0011289-16, №UA.193.0024983-16, №UA.193.0025608-16 допущені ТОВ «Рівнестандарт» до моменту призначення його органом із сертифікації для індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, партій частин та обладнання відповідно до наказу Мінінфраструктури від 06 вересня 2016 року №306.

Як встановлено судами, сертифікати відповідності №UA.193.0018603-16, №UA.193.0016789-16, №UA.193.0009033-16, №UA.193.0004750-16, №UA.193.0000774-16, №UA.193.0000772-16, №UA.193.0004750-16, №UA.193.0012829-16, №UA.193.0011289-16, №UA.193.0024983-16, №UA.193.0025608-16 в дійсності мають наступну нумерацію №UA.1.193.0018603-16, №UA.1.193.0016789-16, №UA.1.193.0009033-16, №UA.1.193.0004750-16, №UA.1.193.0000774-16, №UA.1.193.0000772-16, №UA.1.193.0004750-16, №UA.1.193.0012829-16, №UA.1.193.0011289-16, №UA.1.193.0024983-16, №UA.1.193.0025608-16 та були видані ТОВ «Рівнестандарт» не в рамках Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів, 1958 року з поправками 1995 року, а в межах державної системи сертифікації.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно зроблено висновок про встановлення факту внесення органом сертифікації ТОВ «Рівнестандарт» недостовірних результатів сертифікації колісного транспортного засобу до сертифікату відповідності UA.CTR.005.02737-16 від 25 листопада 2016 року.

Зазначена позиція була підтримана і Житомирським апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.

Верховний Суд висновки судів попередніх інстанцій вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 15 Декрету Кабінету Міністрів України від 10 травня 1993 року № 46-93 «Про стандартизацію і сертифікацію» (в редакції яка діє з 10 лютого 2016 року) (далі - Декрет), обов'язкова сертифікація на відповідність вимогам нормативних документів проводиться органами з сертифікації незалежно від форми власності виключно в державній системі сертифікації. Обов'язкова сертифікація в усіх випадках повинна включати перевірку та випробування продукції для визначення її характеристик і подальший державний технічний нагляд за сертифікованою продукцією.

Згідно зі статтею 16 Декрету під час проведення сертифікації та у разі позитивного рішення органу з сертифікації заявникові видається сертифікат та право маркувати продукцію спеціальним знаком відповідності.

Підпунктом 22 пункту 3 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності», що набрав чинності 10 лютого 2016 року, визначено правові та організаційні засади розроблення і застосування технічних регламентів та процедур оцінки відповідності, а також основоположні принципи державної політики у сфері технічного регулювання та оцінки відповідності, внесено зміни до Декрету Кабінету Міністрів України від 10 травня 1993 року №46-93 «Про стандартизацію і сертифікацію», зокрема з 01 січня 2016 року виключено абзац другий статті 27 Декрету, яким було передбачено, що нові і такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузли, агрегати та частини до них, що ввозяться на митну територію України суб'єктами підприємницької діяльності або фізичними особами, підлягають обов'язковій сертифікації відповідно до чинного законодавства, таким чином, було виключено норму щодо обов'язкової сертифікації дорожніх транспортних засобів в державній системі сертифікації.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про внесення змін до Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, та визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації» від 06 травня 2015 року № 451 було внесено до Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01 лютого 2005 року №28, а зокрема виключено розділ 9 Дорожні транспортні засоби, їх складові частини та приладдя.

Таким чином, з 01 січня 2016 року обов'язкова сертифікація дорожніх транспортних засобів в державній системі сертифікації згідно з вказаним Декретом припинена. В той же час, здійснення добровільної сертифікації транспортних засобів в державній системі сертифікації не заборонено, але сертифікати відповідності дорожнього транспортного засобу, видані в державній системі сертифікації (УкрСЕПРО) після вказаної дати не можуть бути підставою для проведення державної реєстрації транспортного засобу.

У відповідності до Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №459 центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері технічного регулювання, є Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.

Судами встановлено, що наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 04 серпня 2014 року №928 «Про призначення та уповноваження органів із сертифікації в державній системі сертифікації і внесення змін у додаток до наказу Мінекономрозвитку від 20 листопада 2012 року №1326» ТОВ «Рівнестандарт» було призначено та уповноважено як орган із сертифікації в державній системі сертифікації (п.14 додатку до наказу), а відповідно державний нагляд за дотриманням ТОВ «Рівнестандарт» як органом із сертифікації правил і порядку сертифікації продукції в державній системі сертифікації належить до повноважень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, а не Міністерства інфраструктури України.

Слід зазначити, що вищевказані сертифікати відповідності були видані ще у державній системі сертифікації та до моменту призначення ТОВ «Рівнестандарт» органом із сертифікації для індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, партій частин та обладнання.

Отже, вищевказане свідчить про те, що Міністерство інфраструктури України та Комісія не є уповноваженими органами на здійснення контролю та державного нагляду за дотриманням правил сертифікації транспортних засобів у державній системі сертифікації.

Таким чином, за відсутності рішення компетентного та уповноваженого органу на здійснення контролю та державного нагляду за дотриманням правил сертифікації транспортних засобів у державній системі сертифікації відносно ТОВ «Рівнестандарт» по вказаним сертифікатам відповідності, Комісія не має правових підстав для здійснення висновку про порушення органом з сертифікації правил сертифікації транспортних засобів.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність повноважень у Комісії та Міністерства інфраструктури України на здійснення дій по оцінці дотримання чи порушення ТОВ «Рівнестандарт» правил сертифікації транспортних засобів у державній системі сертифікації, що повністю спростовує твердження відповідача про надання ТОВ «Рівнестандарт» до Мінінфраструктури недостовірних відомостей у документах, що додавалися до заяви про призначення та невідповідність органу із сертифікації колісних транспортних засобів вимогам, визначеним у підпункті 9 пункту 4 Порядку призначення, що є підставою для анулювання призначення відповідно до абзаців третього та четвертого підпункту 4 пункту 13 Порядку призначення.

Судами також встановлено, що видача сертифікату відповідності №UA.CTR.005.02737-16 від 25 листопада 2016 року була здійснена ТОВ «Рівнестандарт» як органом із сертифікації для індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, партій частин та обладнання на транспортний засіб Renault Kangoo, ідентифікаційний номер КТЗ VF1FW1AB545807201.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено і ці обставини підтверджуються матеріалами справи, що інформація про маркування щодо відповідності Директиві 2007/46/ЕС наявна у протоколі 02737.005.16.Р перевірки відповідності конструкції та випробувань КТЗ (категорії №1), що був у використанні вимогам НД, виданому випробувальною лабораторією ТОВ «Добробут-Авто», а зокрема у розділі 1 «Опис конструкції КТЗ». Інформація, про відповідність транспортного засобу екологічній нормі Євро-5 також наявна і в реєстраційному документі, виданому компетентним органом країни попередньої реєстрації.

Аналізуючи встановлені судами обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідачем безпідставно зроблено висновок про встановлення факту внесення органом сертифікації ТОВ «Рівнестандарт» недостовірних результатів сертифікації колісного транспортного засобу до сертифікату відповідності UA.CTR.005.02737-16 від 25.11.2016, а тому наявні всі правові підстави для задоволення позовних вимог.

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Міністерства інфраструктури України залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець