Справа № 815/2701/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 червня 2018 року

м. Київ

справа №815/2701/17

адміністративне провадження №К/9901/52321/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління ДФС в Одеській області, за участю третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми завданої моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

30 травня 2018 року із зазначеною касаційною скаргою скаржник звернувся до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з підпунктом 14 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України, судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Частиною другою статті 212 КАС України (в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції) встановлено, що касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Як вбачається з постанови суду апеляційної інстанції, вона ухвалена 21 листопада 2017 року у відкритому судовому засіданні за участю представника скаржника. Повний текст постанови виготовлено 28 листопада 2017 року. Таким чином строк касаційного оскарження закінчився 18 грудня 2017 року.

Касаційну скаргу подано 30 травня 2018 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Водночас скаржник звернувся із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження. Зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2017 року касаційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року залишено без руху у зв'язку з відсутністю документа про сплату судового збору. Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2018 року касаційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року повернуто особі, яка її подала.

Вказує, що з дати звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою рахунки Головного управління ДФС в Одеській області для сплати судового збору заблоковані, на них накладений арешт у зв'язку з примусовим стягненням коштів. На підтвердження цього додає листи Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області "Про надходження документів щодо безспірного стягнення". Зазначає, що одразу після зняття арешту з рахунків Головного управління ДФС в Одеській області, 08 травня 2018 року ним сплачено судовий збір за звернення з касаційною скаргою у справі №815/2701/17. У зв'язку з наведеним просить поновити строк касаційного оскарження.

При вирішенні питання щодо поважності наведених скаржником підстав пропуску строку касаційного оскарження суд виходить з такого.

Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним Кодексом строк.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 6 частини п'ятої статті 44 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

При вирішенні питання про поновлення строку касаційного оскарження суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв'язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого статтею 212 КАС України строку касаційного оскарження до дати звернення з касаційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої касаційної скарги/відмови у відкритті касаційного провадження за вперше поданою касаційною скаргою до дати повторного звернення з касаційною скаргою і т.д.

Скаржником не наведено обґрунтувань щодо поважності пропуску строку касаційного оскарження у взаємозв'язку вищезазначених часових інтервалів.

Зокрема, з моменту постановлення ухвали про повернення вперше поданої касаційної скарги (24 січня 2018 року) до подання касаційної скарги вдруге (30 травня 2018 року) сплинуло чотири місяці. Утім, жодних доводів щодо поважності пропуску строку касаційного оскарження у цей період відповідачем не зазначено.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто, суб'єктом, що реалізує свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що невжиття суб'єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Зокрема, податковим органом не надано доказів відсутності на його рахунках коштів та вчинення будь-яких дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України з моменту виникнення права на касаційне оскарження.

Крім того, скаржник не пояснює причин зволікання зі зверненням повторно з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції після сплати судового збору (16 травня 2018 року), адже надіслано її лише 30 травня 2018 року.

Оцінивши доводи заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, проаналізувавши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску скаржником строку на касаційне оскарження та задоволення заяви про поновлення цього строку.

Відповідно до правил частини четвертої статті 214 КАС України (в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції) касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 212 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Аналогічні положення закріплені в частині третій статті 332 чинної редакції КАС України.

Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд вважає за необхідне застосувати зазначену норму процесуального закону з урахуванням положень підпункту 14 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Відповідно до правил статті 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для зазначення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів.

Керуючись статтями 248, 332, підпунктом 14 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску Головним управлінням ДФС в Одеській області строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року.

Касаційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для зазначення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів.

Роз'яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, а також у разі, якщо наведені скаржником підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді І.Л.Желтобрюх

Т.Г.Стрелець