Справа № 556/1984/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 556/1984/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"07" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від "09" лютого 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області про визнання неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,

суддя в 1-й інстанції - Поровський В.А. ,

місце ухвалення рішення - смт. Володимирець

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до суду про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області нарахувати та виплачувати їй державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_2 вказала на те, що вона 27 жовтня 2017 р. отримала повідомлення про відмову у наданні державної соціальної допомоги №220/02-04, в якому зазначено, що державна соціальна допомога не призначена через відсутність у позивачки трудового стажу.

В запереченнях на адміністративний позов відповідач зазначив, що у жовтні 2017р. позивач звернулась до управління соціального захисту населення за призначенням соціальної допомоги. Згідно поданих документів заявниця перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна, але 21.09.2017р. порушила законодавство про зайнятість та соціальне страхування на випадок безробіття щодо сприяння своєму працевлаштуванню (п.5 ч.5 ст.31 ЗУ пЗДССВБ).

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 09.02.2018р. Позов задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо підстави відмови, вказаної в повідомленні про відмову допомоги №220/02-04 від 27.10.2017р., протиправними, в решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказала лише на те, що суд першої інстанції неправомірно послався на копію документа як на факт підтвердження обставин про порушення нею законодавство про зайнятість та соціальне страхування на випадок безробіття щодо сприяння своєму працевлаштуванню протягом останніх 3 місяців.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийняття оскарженого рішення, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімом" право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України. Відповідно до вимог ст. 1 цього ж Закону державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї; малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

У відповідності до п.1 ст.1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» (надалі - Закон № 1768-111) державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї. Середньомісячний сукупний доход сім'ї - обчислений у середньому за місяць доход усіх членів сім'ї з усіх джерел надходжень протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування.

Статтею 4 даного Закону № 1768-ІІІ, в врегульовано порядок отримання державної соціальної допомоги, зокрема заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. У заяві дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону № 1768-ІІІ. До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім'ї. До складу сім'ї включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені та підопічні діти цих осіб віком до вісімнадцяти років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах І-ІУ рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і які не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства І та II груп або інвалідами І групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв'язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одиноким інвалідом І групи і здійснює догляд за ним; жінка та чоловік, які проживають однією сім'єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. При цьому до складу сім'ї включаються незалежно від місця проживання (перебування) або реєстрації діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах І-ІУ рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і не мають власних сімей. Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи. Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз'яснення порядку його оскарження.

Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом № 1768-ИІ, визначено Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів від 24.02.2003 № 250 (далі - Порядок № 250).

Згідно до п. З Порядку призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї.

Відповідно до п. 6 Порядку для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім'ї подає органу соціального захисту населення такі документи:

- заяву;

- документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім'ї; довідку про склад сім'ї;

- декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї);

- довідку про наявність та розмір земельної частки (паю).

Для призначення соціальної допомоги на наступний строк уповноважений представник сім'ї подає заяву і декларацію про доходи та майно.

Відповідно до п. 9 Порядку рішення про призначення соціальної допомоги або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом десяти календарних днів.

У разі прийняття рішення про відмову в наданні соціальної допомоги орган соціального захисту населення письмово повідомляє про це уповноваженого представника сім'ї із зазначенням підстав відмови та порядку оскарження рішення.

Відповідно до положень п. 10 Порядку № 250, що кореспондуються з положеннями абз. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 1768-ИІ, державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли:

- працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах І-ІУ рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами І групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги).

Аналогічні обмеження щодо призначення державної соціальної допомоги закріплені ст. 7 ЗУ "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім ям" .

Враховуючи те, що позивач порушила законодавство про зайнятість та соціальне страхування на випадок безробіття щодо сприяння своєму працевлаштуванню, сім'ї позивача було відмовлено, в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

Відповідно до змісту законів України: "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" та "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" - державна соціальна допомога малозабезпеченій сім'ї та державна допомога на дитину до досягнення нею трирічного віку є державними соціальними виплатами, які здійснюються за рахунок субвенцій з державного бюджету до місцевих бюджетів спеціально уповноваженими органами виконавчої влади в сфері праці та соціальної політики в порядку, встановленому законом.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто відповідно до статті 19 Конституції України.

Таким чином, зважаючи, на те що суд першої інстанції законно та обґрунтовано застосував у даних правовідносинах вище перераховані діючі норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях суб'єкта владних повноважень відсутні будь - які ознаки протиправності.

Відповідач в повідомленні про відмову допомоги №220/02-04 від 27.10.2017 р. підставою відмови вказав відсутність трудового стажу. Дійсною підставою відмови є те, що перебуваючи на обліку в центрі зайнятості позивачка, порушила законодавство про зайнятість та соціальне страхування на випадок безробіття щодо сприяння своєму працевлаштуванню протягом останніх трьох місяців, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи позивачки з приводу того, що ксерокопія довідки, на яку послався суд першої інстанції у своєму рішенні, не є доказом , який суд може взяти до уваги, так як цей документ не відповідає вимогам закону, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції і спростовуються тим, що сторони не заперечують існування таких обставин.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем ні в апеляційній скарзі , ні у відповіді на відзив не заперечувалось та не спростовувалось жодним чином факту порушення нею законодавства про зайнятість та соціальне страхування на випадок безробіття щодо сприяння своєму працевлаштуванню протягом останніх 3 місяців.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від "09" лютого 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повне судове рішення складено "07" червня 2018 р.