Справа № 817/1559/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
11 червня 2018 року м. Рівне №817/1559/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій,
Вирішуючи питання відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.
За приписами ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
ОСОБА_1 вважає вищезазначене рішення про відмову у державній реєстрації права власності протиправним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.
Рішенням Рівненської міської ради від 19.07.2007 №964 вирішено передати у спільну часткову власність безоплатно для ОСОБА_5 та ОСОБА_3 земельну ділянку площею 1000кв.м. по вул. Київській, 111 в м. Рівне, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

31 березня 2008 року було видано державний акт серія ЯЕ №245213 на право власності на земельну ділянку по вул. Київській, 111 в м. Рівне площею 0,1га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в якому співвласниками відповідної земельної ділянки вказано: ОСОБА_5, ОСОБА_3.

Ухвалою Рівненського міського суду від 21.01.2009 у справі №2-8721/08, яка набрала законної сили, визнано мирову угоду між сторонами по справі на таких умовах: 1. Сторони визнають право власності ОСОБА_5 на 1/3 частину домоволодіння за адресою м. Рівне, вул. Київська, 111, за наслідками приватизації в 1994 році. 2. Сторони визнають частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.03.2003, р/н 3-305 і визнають право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 у вигляді 1/3 частки домоволодіння за адресою м. Рівне, вул. Київська, 111 в рівних частинах за ОСОБА_5 та ОСОБА_4, яка успадковує цю частку, як утриманець ОСОБА_6 3. Таким чином сторонами визнається право власності на домоволодіння за адресою м. Рівне, вул. Київська, 111 наступним чином: а) ОСОБА_5 - 1/2 частка у праві власності на домоволодіння; б) ОСОБА_4 - 1/6 частки у праві власності домоволодіння; в) ОСОБА_3 - 1/3 частка у праві власності на домоволодіння.

10.07.2009 до Реєстру прав власності на нерухоме майно внесено запис про право приватної часткової власності ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частки на домоволодіння за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Київська, буд. 111 на підставі мирової угоди, визнаної ухвалою Рівненського міського суду від 21.01.2009 у справі №2-8721/08.

14.11.2010 ОСОБА_4 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-ГЮ №100051, виданим 15.11.2010 Білокриницькою сільською радою Рівненського району Рівненської області.

22.04.2011 Першою Рівненською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №126/2011 до майна померлої ОСОБА_4

У відповідності до довідки Першої Рівненської державної нотаріальної контори від 02.02.2018року №193/02-14, єдиним спадкоємцем за законом до майна померлої 14.11.2010 ОСОБА_4 є ОСОБА_1.

09.08.2011 ОСОБА_5 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-ГЮ №113986, виданим 09.08.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.

Рішенням Рівненського міського суду від 04.06.2013 у справі №569/4819/13-ц, яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину домоволодіння №111 по вул. Київська в місті Рівне, як спадкове майно після смерті ОСОБА_5, померлого 09 серпня 2011 року.

Рішенням Рівненського міського суду від 18.06.2014 у справі №569/6479/14-ц, яке набрало законної сили, визначено належною спадкодавцю ОСОБА_5, померлого 09 серпня 2011 року в місті Рівному, (спадкову) частку в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Київській, 111 в місті Рівне, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЄ №245213, виданого Рівненською міською радою 31.03.2008, у вигляді 1/2 частини вказаної земельної ділянки, розташованої по вулиці Київській, 111 в місті Рівне. Визнано за ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право приватної власності на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,1000га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по вулиці Київській, 111 в місті Рівне, як спадкове майно після смерті ОСОБА_5, померлого 09 серпня 2011 року в місті Рівному.

22.10.2017 ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія І-ГЮ №212996, виданим 23.10.2017 Виконавчим комітетом Білокриницьвої сільської ради Рівненського району Рівненської області.

20.12.2017року Першою Рівненською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №389/2017, до майна померлого ОСОБА_3

У відповідності до довідки Першої Рівненської державної нотаріальної контори від 02.02.2018 №192/02-14, єдиним спадкоємцем за законом до майна померлого 22.10.2017 ОСОБА_3 є ОСОБА_1.

09.02.2018 у відповідності до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39686486 від 15.02.2018 державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №245231, виданого 31.03.2008 Рівненською міською радою, було зареєстровано за померлим ОСОБА_3 право спільної часткової власності із часткою у розмірі 1/2 на земельну ділянку площею 0,1га за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вулиця Київська (вулиця Лібкнехта), земельна ділянка 111, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового буднику, господарських будівель і споруд (присадибна) ділянка, кадастровий номер :01:033:0014. Вказана обставина підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 114061362 від 15.02.2018.

09.02.2018 у відповідності до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39686486 від 15.02.2018 державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_2 на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18.06.2014 у справі №569/6479/14-ц, було зареєстровано за померлим ОСОБА_3 право спільної часткової власності із часткою у розмірі 1/2 на земельну ділянку площею 0,1га за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вулиця Київська (вулиця Лібкнехта), земельна ділянка 111, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового буднику, господарських будівель і споруд (присадибна) ділянка, 111, кадастровий номер :01:033:0014. Вказана обставина підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 114062114 від 15.02.2018.

Також, 09.02.2018 ОСОБА_1 подав заяву за №26688261 для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна часткова на житловий будинок, що розташований за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Київська, буд. 111, кадастровий номер земельної ділянки :01:033:0014, за ОСОБА_3 (особа померла) та ОСОБА_4 (особа померла).

Рішенням №39688558 від 15.02.2018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_2 було відмовлено у державній реєстрації права власності: форма власності: приватна, спільна часткова, на житловий будинок, що розташований Рівненська обл., м. Рівне, вул. Київська, будинок 111, кадастровий номер земельної ділянки :01:033:0014, за субєктом: ОСОБА_3 (особа померла); ОСОБА_4 (особа померла), з підстав встановлення наявних суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, але в оскаржуваному рішенні не зазначено у чому саме полягають такі суперечності.

Як вказує позивач, йому в усному порядку було повідомлено, що причиною прийняття рішення про відмову у державній реєстрації права власності на домоволодіння по вул. Київській, 111 в м. Рівне за ОСОБА_3 стало те, що в державному реєстрі 29.07.2015 зареєстровано за іншою особою право власності на незавершене будівництво, житловий будинок «В-1» по вул. Київській, 111 в м. Рівне.

Однак, у відповідності до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №245213 від 31.03.2008 та рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18.06.2014 у справі №569/6479/14-ц, ОСОБА_3 (особа померла) є власником земельної ділянки площею 0,1га по вулиці Київській, земельна ділянка 111 в м. Рівне Рівненської області, кадастровий номер :01:033:0014, із частками у розмірі 1/2 та 1/2.

Тобто, за ОСОБА_3 09.02.2018 року була зареєстрована на праві власності земельна ділянка за адресою м. Рівне, вул. Київська, 111, а право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на домоволодіння (житловий будинок із господарськими т будівлями та спорудами) по вул. Київській, 111 в м. Рівне підтверджується судовими рішеннями, які набрали законної сили: ухвала Рівненського міського суду від 21.01.2009 у справі №2-8721/08; рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04.06.2013 у справі №569/4819/13-ц.

Позивач вважає, що будь-які суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно (житловий будинок по вул. Київській, 111 в м. Рівне) - відсутні, оскільки він звернувся із заявою про реєстрацію належного його спадкодавцям (ОСОБА_3, ОСОБА_4Д.) майна на належній їм земельній ділянці із встановленою адресою вул. Київська, 111 в м. Рівне. Більше того, на думку позивача, якби такі суперечності дійсно існували, то останній не зміг би зареєструвати 09.02.2018 року право власності на земельну ділянку площею 0,1 га по вул. Київській, 111 в м. Рівне, кадастровий номер :01:033:0014, при наявності зареєстрованого 29.10.2015 року права власності на земельну ділянку площею 0,0925 га за аналогічною адресою: м. Рівне, вул. Київська, 111, кадастровий номер :01:033:0046.

Отже, як стверджує позивач, державний реєстратор при прийнятті рішення №39688558 від 15.02.2018 про відмову у державній реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна - житловий будинок, що розташований за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Київська, буд. 111, кадастровий номер земельної ділянки :01:033:0014, діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, що призвело до порушення прав, свобод та інтересів позивача, оскільки позивач надав до державного органу всі документи, отримані у встановленому законом порядку, для здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Таким чином, позивач уважає, що вищезазначені обставини є підставами для визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_2 №39688558 від 15.02.2018.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, суд встановив, що предметом спору у цій справі, як випливає зі змісту її фактичних обставин на перший погляд, є перевірка дотримання процедури прийняття рішення державним реєстратором про відмову у вчиненні реєстрації права власності на нерухоме майно за вказаною адресою, тобто такий спір можна було б вважати публічно-правовим.

Однак в контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалося між його субєктами, такий висновок не можна визнати правильним.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна датою формування станом на 16.02.2018, долученої позивачем до матеріалів позовної заяви, 29.07.2015 приватним нотаріусом ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу зареєстровано право власності на обєкт нерухомого майна незавершене будівництво, житловий будинок, що знаходиться за адресою Рівненська обл., м. Рівне, вулиця Київська, будинок 111 за ОСОБА_8 про що зроблений запис №10599408.

29.10.2015 державним реєстратором Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_9 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на обєкт нерухомого майна земельна ділянка кадастровий номер :01:033:0046 площею 0,0925 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вулиця Київська, будинок 111, власником якої зазначений ОСОБА_8, про що зроблений запис №11982141.

При цьому, судом із зазначеної Інформації зясовано, що земельна ділянка позивача має кадастровий номер :01:033:0014, а земельна ділянка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_8 має кадастровий номер :01:033:0046, в той же час, вказана земельна ділянка з різним кадастровим номером знаходиться за однією адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вулиця Київська, будинок 111 і зареєстрована на позивача та третю особу, відповідно.

Тобто, фактично суд, під час розгляду справи по суті спору, буде зобовязаний встановити, крім перевірки законності дій відповідача, вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, ще й правомірність набуття права власності на спірне нерухоме майно не тільки позивача, а й третьою особою.

Крім того, незважаючи на те, що позивач не має на меті висувати вимоги щодо правомірності набуття права власності на спірне нерухоме майно третьою особою, однак, це питання неминуче стане перед судом, який буде вирішувати зазначений спір.

Оскільки спірні правовідносини є похідними від права власності, цей спір не є публічно-правовим, а випливає з цивільних відносин і має вирішуватись за правилами Цивільно-процесуального кодексу України.

Суд зважає також на те, що скасування рішення державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради ОСОБА_2 №39688558 від 15 лютого 2018 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на житловий будинок, що розташований за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вулиця Київська, будинок 111, кадастровий номер земельної ділянки :01:033:0014, може вплинути на майнові права третьої особи, за якою таке право власності також зареєстроване.

Відповідно до частини 2 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п.24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання не чинними адміністративних договорів; 5) за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому субєкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, повязаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обовязковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, повязаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За правилами ч.ч.1, 2 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

При цьому, суд звертає увагу на те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

З огляду на те, що спірні правовідносини є похідними від спору щодо майнових прав, а саме права власності на нерухоме майно, цей спір не є публічно-правовим, а випливає з цивільних відносин і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно із вимогами п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.170, ст.ст.243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Розяснити ОСОБА_1, що розгляд даної справи віднесений до юрисдикції місцевого загального суду.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Комшелюк Т.О.