Справа № 204/153/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2018 року

Київ

справа №204/153/16-а

адміністративне провадження №К/9901/4/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Кравчука В.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Богданенка І.Ю., Уханенка С.А., Дадим Ю.М. від 16.11.2017 у справі №204/153/16-а за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017 у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська про визнання дій та рішення неправомірними,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року, в якій просив скасувати вказану постанову в частині перерахунку пенсії з 11.07.2015 року та прийняти в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначав, що істотною обставиною, про яку йому не було відомо та врахування якої б призвело до відновлення його права на належний розмір пенсії є позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 25 травня 2016 року (справа №164/1904/14-ц) щодо неможливості застосування до спірних правовідносин положень ст. 99 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року змінити шляхом заміни слів та цифр "з 11 липня 2015 року" на слова та цифри "з 01 липня 2012 року".

В обґрунтування касаційної скарги вказує, що при ухваленні оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції не врахував, що нововиявленими можуть бути обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, але про них не знали і не могли знати заявник і суд. А той факт, що рішення Верховного Суду України постановлено вже після 30.03.2016 року не свідчить про те, що до спірних правовідносин необхідно було застосовувати положення ст. 99 КАС України, оскільки положення ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" на час його звернення за перерахунком пенсії у 2012 році були чинними та існували на час постановлення рішення.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська (далі - УПФУ в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська) щодо перерахунку його пенсії з 01.07.2012 року у розмірі 80% від заробітку та зобов'язати УПФУ в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська перерахувати з 01.07.2012 року призначену йому пенсію у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в розмірі 90% місячного заробітку, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 31.08.2012 року № 18ор-49вих12 і виплатити різницю від суми належної до сплати та виплаченою пенсією.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії УПФУ в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська про перерахування ОСОБА_2 з 01 липня 2012 року пенсії у розмірі 80% від заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Дніпропетровської області від 31.08.2012 року за №18ор-149вих.12. Зобов'язано УПФУ в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська перерахувати з 01.01.2016 року призначену позивачу пенсію у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% місячного заробітку та виплатити різницю від суми належної пенсії в розмірі 90% від заробітку і фактично виплаченої пенсії в розмірі 80% від заробітку та в подальшому виплачувати пенсію у розмірі 90% від заробітної плати, зазначеної у довідці про заробітну плату, виданої прокуратурою Дніпропетровської області від 31.08.2012 року за №18ор-149вих.12 до підвищення заробітної плати прокурорським працівникам або до зміни до пенсійного законодавства із врахуванням передбачених законодавством України відрахувань. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2016 року змінено. В абзаці третьому резолютивної частини постанови слова та цифри "з 01 січня 2016 року" замінено словами та цифрами "з 11 липня 2015 року". В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Вважаючи істотною обставиною позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 25.05.2016 року у справі №164/1904/14-ц щодо застосування до спірних правовідносин положень ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", а не положень ст. 99 КАС України, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року.

Залишаючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наведені заявником обставини не є нововиявленими, а помилково тлумачаться ним як істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 245 КАС України (в редакції, що діяла на час звернення до суду з заявою) підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

- істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

- встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

- встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

- встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов'язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об'єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв'язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об'єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об'єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з'явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, вирішуючи спір, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у постанові від 30.03.2016 року вказував на відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 18 ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру" та необхідність застосування ч. 2 ст. 99 КАС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені в заяві обставини, а саме, посилання на позицію Верховного Суду України у справі № 164/1904/14-ц, не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 245 КАС України.

За таких обставин, підстави для перегляду судового рішення згідно поданої ОСОБА_2 заяви від 14.09.2017 року відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

В.М. Кравчук

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду