Справа № 609/1228/16-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/2098/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Качмара В.Я., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника третьої особи ТзОВ «Шумськ-Інвест» ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шумськ-інвест» на постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 31 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Шумської міської ради, Шумського міського голови ОСОБА_5, треті особи на стороні позивачів, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Шумськ-Інвест», за участі прокурора Шумського району в інтересах держави в особі Шумської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення,-

суддя (судді) в суді першої інстанції ОСОБА_31,

час ухвалення рішення 15:06:50,

місце ухвалення рішення м. Шумськ,

дата складання повного тексту рішення 10 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися в суд з адміністративним позовом до Шумської міської ради, Шумського міського голови ОСОБА_5, в якому, з врахуванням заяви про зміну підстав адміністративного позову, просили визнати неправомірним та скасувати рішення 35 позачергової сесії Шумської міської ради 6 скликання № 1029 від 25 жовтня 2013 року «Про продаж земельної ділянки ТзОВ «Шумськ-Інвест».

На обґрунтування позовних вимог зазначають, що рішенням Шумської міської ради Тернопільської області 6 скликання № 1029 від 25 жовтня 2013 року «Про продаж земельної ділянки ТзОВ «Шумськ-Інвест» вирішено продати земельну ділянку кадастровий номер :01:005:0068, площею 1,1365 га, що розташована на території міської ради для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, на якій розміщений цілісний майновий комплекс, за адресою: м. Шумськ, вул. Ринкова площа, 34. Вважають, що вищевказане рішення прийняте з порушенням норм земельного законодавства, а також законних прав та інтересів позивачів, оскільки відповідно до ОСОБА_32 вибору та обстеження земельних ділянок в м. Шумськ по вул. Українська(Ринкова площа), розпоряджень голови Шумської райдержадміністрації № 330, № 73 та № 85 було встановлено торгові павільйони позивачів та прийнято в експлуатацію згідно актів технічної комісії про прийняття закінченого будівництва обєкта в експлуатацію. З урахуванням рішення Шумської міської ради Тернопільської області 5 скликання 5 сесії № 106 від 12 грудня 2006 року «Про присвоєння частині території м. Шумськ назви ринкова Площа, провулок Ринковий № 1 та провулок Ринковий № 2», обєктам нерухомого майна позивачів, згідно схеми забудови, присвоєно адреси м. Шумськ провулок Ринковий № 1 будівля № 22, Ринкова площа будівля № 4, провулок Ринковий № 1 будівля № 24. Також, Шумським бюро технічної інвентаризації було здійснено за позивачами державну реєстрацію права власності на торгові павільйони. Оскаржуваним рішенням відповідач вирішив продати земельну ділянку разом із обєктами нерухомого майна, які збудували позивачі, однак вказана у цьому рішенні площа та місцезнаходження земельної ділянки не відповідають дійсності.

Постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 31 січня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення 35 (позачергової) сесії Шумської міської ради 6 скликання № 1029 від 25 жовтня 2013 року «Про продаж земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «Шумськ-Інвест».

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що вказана площа та місце знаходження земельної ділянки проданої згідно рішення 35 (позачергової) сесії Шумської міської ради 6 скликання № 1029 від 25 жовтня 2013 року «Про продаж земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «Шумськ-Інвест» не відповідають дійсності, оскільки відповідно до рішення виконкому Шумської міської ради від 07 листопада 2007 року № 337 «Про визнання права власності та зміну адреси на цілий майновий комплекс на Ринковій площі, 34 Шумського районного споживчого товариства» визнано право власності на такий цілий майновий комплекс за Шумським РайСТ та присвоєно йому адресу Ринкова Площа, 34. Разом з цим, згідно Висновку комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи за №1058/1059/14-22 від 21 квітня 2015 року» координати меж земельної ділянки з назвою Ринкова площа в м. Шумськ Тернопільської області не надавались, а у містобудівній документації не визначено меж(розмірів, площ, конфігурації) земельної ділянки з назвою Ринкова площа. Також, чітко встановлено відсутність меж вулиць під назвами провулок Ринковий № 1, провулок Ринковий № 2 і провулок Ринковий № 3, які були включені, згідно оскаржуваного рішення Шумської міської ради до складу вулиці з назвою Ринкова площа, а також про те, що Шумська міська рада у своєму рішенні № 607 від 06 червня 2012 року включила до складу «новоствореної» вулиці «Ринкова Площа, 34», об'єкти нерухомого майна, які належать іншим особам, без їх відома, тому оскаржуване рішення є неправомірним.

Не погодившись з прийнятою постановою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Шумськ-Інвест» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі № 609/1228/16-а оскільки даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів(порушення правил предметної підсудності).

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що предметом спору є рішення відповідача, яке випливає з цивільно-правових відносин, прийняте Шумською міською радою в межах повноважень власника землі комунальної власності по її розпорядженню, як рівноправного субєкта земельних відносин, відповідно до ст.ст. 2, 5, 80 Земельного кодексу України, а не при здійсненні владних управлінських функцій. Крім цього, у постанові суду першої інстанції не наведено жодної норми матеріального права, які порушила Шумська міська рада при прийнятті оскаржуваного рішення та не наведено жодної норми матеріального права в обґрунтування визнання неправомірним та скасування оскаржуваного рішення.

В судовому засіданні представник третьої особи ТзОВ «Шумськ-Інвест» апеляційну скаргу підтримав.

Позивачі, відповідачі та треті особи не зявилися та явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 3 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи ТзОВ «Шумськ-Інвест», дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Шумської міської ради Тернопільської області шостого скликання тридцять п'ятої (позачергової) сесії № 1029 від 25 жовтня 2013 року «Про продаж земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «Шумськ-інвест» вирішено продати товариству з обмеженою відповідальністю «Шумськ-інвест» земельну ділянку, кадастровий номер :01:005:0068, площею 1,1365га, що розташована на території міської ради для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, на якій розміщений цілісний майновий комплекс, за адресою: м. Шумськ, вулиця Ринкова площа, 34.

Також, згідно вказаного рішення Шумська міська рада повідомила ТзОВ « Шумськ-Інвест» про те, що на даній земельній ділянці розміщені об'єкти нерухомого майна, які належать фізичним особам, фізичним особам підприємцям, які були побудовані та введені в експлуатацію до отримання права користування ТзОВ «Шумськ-Інвест» вищевказаною земельною ділянкою та попереджено про недопущення порушень прав цих осіб після переходу права власності на земельну ділянку шляхом оформлення договору купівлі- продажу земельної ділянки.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог. Проте, на думку колегії суддів помилково не врахував наступного.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що «судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. &?и;…&gм; фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Частиною другою статті 2 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із частиною першою статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім тих, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

Аналогічна норма міститься у п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС, в редакції чинній на момент розгляду справи апеляційним судом, яка передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У частині першій статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб'єктного складу - участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб'єкта владних повноважень.

Як заначено вище ,рішенням Шумської міської ради Тернопільської області шостого скликання тридцять п'ятої (позачергової) сесії № 1029 від 25 жовтня 2013 року «Про продаж земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «Шумськ-інвест» вирішено продати товариству з обмеженою відповідальністю «Шумськ-інвест» земельну ділянку, кадастровий номер :01:005:0068, площею 1,1365га, що розташована на території міської ради для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, на якій розміщений цілісний майновий комплекс, за адресою: м. Шумськ, вулиця Ринкова площа, 34.

Згідно п. 4 вказаного рішення Шумська міська рада також повідомила ТзОВ «Шумськ-Інвест» про те, що на даній земельній ділянці розміщені об'єкти нерухомого майна, які належать фізичним особам, фізичним особам підприємцям, які були побудовані та введені в експлуатацію до отримання права користування ТзОВ «Шумськ-Інвест» вищевказаною земельною ділянкою та попереджено про недопущення порушень прав цих осіб після переходу права власності на земельну ділянку шляхом оформлення договору купівлі- продажу земельної ділянки.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в обгрунтування позову, зазначають про те, що рішенням № 1029 Шумська міська рада вирішила продати земельну ділянку ТзОВ «Шумськ-Інвест», на якій знаходяться обєкти нерухомого майна, які їм належать, а відтак це рішення порушує їхні права як власників.

Отже, змістом позовних вимог у цій справі є захист права власності або речового права.

Захист прав власника, у тому числі від порушень, не пов'язаних з позбавленням права володіння, передбачений главою 29 Цивільного кодексу України. Такі ж можливості щодо захисту своїх майнових прав має особа, що володіє речовими правами на чуже майно, відповідно до статті 396 цього Кодексу.

На переконання колегії суддів, позивачі не вступали з Шумською міською радою в адміністративні правовідносини, а порушення своїх прав мотивують не безпосередньо діями суб'єкта владних повноважень в адміністративних відносинах щодо них чи прийняттям управлінського рішення міською радою, а прийняттям Шумською міською радою рішення, яке, на думку позивачів, порушує їхні цивільні права.

Отже, оскарження відповідного рішення Шумської міської ради у цьому випадку не має на меті захисту прав позивачів як учасників адміністративних правовідносин, а є зверненням щодо захисту їхніх речових прав.

Такий висновок відповідає правовій позиції ОСОБА_33 Верховного Суду, який викладений в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 705/552/15-а.

При цьому колегія суддів зазначає, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що ефективний засіб правового захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату, а ухвалення рішень, які безпосередньо не призводять до змін в обсязі прав, та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає змісту цього поняття.

Спори щодо права власності за своєю природною є спорами про речове право, захист якого здійснюється в порядку цивільного судочинства.

Аналіз наведених норм права з урахуванням ретроспективного правового регулювання та системного і логічного з'ясування змісту цих норм дає підстави вважати, що заявлені у справі вимоги про визнання незаконним рішення Шумської міської ради № 1029 від 25 жовтня 2013 року «Про продаж земельної ділянки ТзОВ «Шумськ-Інвест» не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково розглянув даний спір в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 319 КАС України порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обовязковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при постановленні ухвали про закриття провадження у справі постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

З матеріалів справи слідує, що згідно платіжного доручення № 2186 від 28 лютого 2018 року за подання апеляційної скарги, скаржник сплатив судовий збір в розмірі 103,25 грн, який зараховано в дохід державного бюджету.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням правил юрисдикції адміністративних судів, тому оскаржуване рішення слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 238, ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 3 ч. 1 ст. 315, ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шумськ-інвест» задовольнити повністю.

Постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 31 січня 2018 року у справі № 609/1228/16-а скасувати, а провадження у справі закрити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Шумськ-інвест» сплачений судовий збір у розмірі 103,25 грн (сто три гривні двадцять пять копійок) згідно платіжного доручення № 2186 від 28 лютого 2018 року, який було перераховано на розрахунковий рахунок 1004, отримувач коштів УДКСУ у Галицькому районі м. Львова, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38007573, код банку отримувача 825014, банк отримувача ГУДКСУ у Львівській області, призначення платежу "судовий збір, апеляція на постанову Шумського РС від 31 січня 2018 року, №609/1228/16-а Львівський ААС".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_34
судді ОСОБА_35
ОСОБА_32
Повне судове рішення складено 08 червня 2018 року.