Справа № 814/2397/17
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 р. № 814/2397/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Металург", пр. Жовтневий, 471, м. Миколаїв, 54052
до відповідача:Офісу великих платників податків ДФС, вул. Чкалова, 20/9, м. Миколаїв, 54017
про:визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 22.04.2013 № ,

У 2013 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Металург» (надалі - Товариство або позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, що містив вимогу визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.04.2013, яким Товариству було визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість.

Відповідачем Товариство зазначило Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Одесі Державної податкової служби (надалі - Інспекція або відповідач).

В обґрунтування позовних вимог Товариство вказало на недоведеність висновків Інспекції про порушення позивачем вимог законодавства, та, відповідно, на протиправність податкового повідомлення-рішення.

В запереченнях проти адміністративного позову (т. спр. 3, арк. 1-20) Інспекція, з посиланням на висновки акта перевірки Товариства, зазначила, що позивач допустив завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

За результатами ознайомлення із запереченнями Інспекції, Товариство подало додаткові обґрунтування адміністративного позову (т. спр. 8, арк. 129-176).

Позивач надав копії первинних документів на підтвердження законності формування податкового кредиту (т. спр. 6, т. спр. 7, т. спр. 8, арк.159-176, т. спр. 9, т. спр. 10, т. спр. 11, т. спр. 12, т. спр. 13); відповідач надав копії документів, що містять податкову інформацію, яка була використана під час перевірки Товариства (т. спр. 3, арк. 22-247, т. спр. 4, т. спр. 5, т. спр. 8, арк. 121-127).

Ухвалою від 09.01.2014 (т. спр. 14, арк. 38) суд замінив Інспекцію її правонаступником - Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів.

Постановою від 09.01.2014 (т. спр. 14, арк. 39-42) суд задовольнив позов Товариства.

Ухвалою від 05.06.2014 (т. спр. 14, арк. 94-100) Одеський апеляційний адміністративний суд залишив апеляційну скаргу Інспекції без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду - без змін.

Ухвалою від 11.10.2017 (надалі - Ухвала ВАСУ, т. спр. 14, арк. 177-182) Вищий адміністративний суд частково задовольнив касаційну скаргу Інспекції, скасував постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.01.2014 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2014, направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи ухвалою від 12.12.2017 (т. спр. 14, арк. 244-245) суд замінив Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів її правонаступником - Офісом великих платників податків ДФС (надалі - Офіс або відповідач).

Позивач подав додаткові пояснення по справі (т. спр. 14, арк. 207-225).

Відповідач подав відзив на адміністративний позов (т. спр. 15, арк. 2-19), позивач - відповідь на відзив (т. спр. 15, арк. 41-47).

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

З 28.01.2013 по 11.03.2013 Інспекція провела планову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2011 по 30.09.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 по 30.09.2012, результати якої оформила актом від 08.04.2013 № 68/15-1/32654880 (надалі - Акт, т. спр. 1, арк. 22-252, т. спр. 2, арк. 1-160).

У висновках Акта (стор. 351-352) Інспекція вказала зокрема, що позивач порушив підпункт 14.1.36, підпункт 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункт 185.1 статті 185, пункт 198.1, пункт 198.2, пункт 198.3, пункт 198.6 статті 198, пункт 201.4, пункт 201.7, пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого було занижено податок на додану вартість на суму 932 986 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 22.04.2013 № (надалі - Рішення, т. спр. 1, арк. 21) Інспекція збільшила суму грошового зобов'язання Товариства з ПДВ на 932 986 грн. та, на підставі абзаців третього, четвертого пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, застосувала до позивача штраф в сумі 466 493 грн. (50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання).

Відповідно до Акта, Інспекція визнала безпідставним віднесення позивачем до податкового кредиту у відповідних податкових періодах суми:

1. 10 523,96 грн. -постачальник МП ТОВ «Гамалс», стор. 188 Акта

2. 23 637,20 грн. - постачальник ПВПП «Промстройдеталь», стор. 199 Акта

3. 35 127,19 грн. - постачальник ТОВ «Август», стор. 205 Акта

4. 174,40 грн. - постачальник ТОВ «Спец-Контакт», стор. 210 Акта

5. 9 591,95 грн. - постачальник ТОВ «С.Т.Б.», стор. 216 Акта

6. 771,80 грн. - постачальник ПП «Інтех-Плюс», стор. 222 Акта

7. 30 472,44 грн. - постачальник ТОВ «Інсталл-Промавтоматика», стор. 228 Акта

8. 14 173,92 грн. - постачальник ТОВ «ІТЄУ», стор. 237 Акта

9. 2 635 грн. - постачальник ТОВ «Металл-Ресурс», стор. 241 Акта

10. 5 350,27 грн. - постачальник ТОВ «Промінтекс», стор. 246 Акта

11. 39 622,83 грн.- постачальник ТОВ «ТЕСЕЙ-Н», стор. 249 Акта

12. 239 082,91 грн. - постачальник ПП «Украгро-Трейд», стор. 255 Акта

13. 10 920 грн. - постачальник ТОВ «Комплект Маркет», стор. 261 Акта

14. 159,20 грн. - постачальник ФОП ОСОБА_2, стор. 264 Акта

15. 221 141,69 грн. - постачальник ПП «Николаевстройкомплект», стор. 269 Акта

16. 11 751,16 грн. - постачальник ТОВ «Екобудкомплект ТМ», стор. 279 Акта

17. 24 974,90 грн. - постачальник ТОВ «ТПК МОНОЛІТ», стор. 285 Акта

18. 7 960 грн. - постачальник ТОВ «ТД «Владар-Харків», стор. 305 Акта

19. 201 031,20 грн. - постачальник ТОВ «Будівельне управління № 77», стор. 317 Акта

20. 43 883,59 грн. - постачальник ООО «Русская инжиниринговая компанія» (РФ), стор. 325 Акта.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною першою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною першою статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Як вказано у статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що доводи відповідача про безпідставність включення до податкового кредиту сум, що були сплачені (нараховані) на користь постачальників, вказаних у пунктах 1, 3, 6, 11, 12, 13, 15, 16, 17 наведеного вище переліку, ґрунтуються на інформації, що міститься в актах про неможливість проведення зустрічної звірки цих осіб.

Відповідно до чинної станом на період проведення перевірки та на дату прийняття Рішення редакції підпункту 72.1.5 пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності державної податкової служби використовується інформація, що надійшла зокрема від підрозділів податкової служби та митних органів - за результатами податкового контролю. Згідно з чинною станом на період проведення перевірки та на дату прийняття Рішення редакцією пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Єдина обставина, яку підтверджує акт про неможливість проведення зустрічної звірки, - це те, що звірку не було проведено. Відповідно, акти, що їх використав відповідач для обґрунтування висновків про порушення вимог податкового законодавства Товариством, не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Відповідач надав копію довідки «Про результати проведення зустрічної звірки МП У ВИГЛЯДІ ТОВ «ГАМАЛС», щодо документального підтвердження господарських відносин з ПП «Ріал Дірект Консалтінг їх реальності та повноти відображення в обліку за період: з 01.01.2012р. по 31.01.2012р.» № 733/22-34/13918998/41, що була складена ДПІ у Київському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби. Як вказано у довідці (т. спр. 3, арк. 87-103, «… згідно матеріалів наданих ДПС в Одеській області, ДПІ у Голосіївському районі м. Києва відсутні об'єкти, які підпадають під визначення статті 185, 188, 200 Податкового кодексу України … дані, наведені в деклараціях з податку на додану вартість за січень 2012 року з відповідними додатками не підтверджують реальність здійснення фінансово-господарських операцій МП У ВИГЛЯДІ ТОВ «ГАМАЛС» з ПП «Ріал Дірект Консалтінг» … при придбанні товарів на суму … та при продажу товарів на адресу вищевказаних покупців …».

Згідно з чинною станом на період проведення перевірки та на дату прийняття Рішення редакцією пункту 73.5 статті 73 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Оскільки зустрічну звірку було проведено відносно постачальника позивача та іншої особи, зміст вказаної вище довідки не міг бути використаний відповідачем для висновків про порушення вимог податкового законодавства Товариством.

В Ухвалі ВАСУ (стор. 3-4) вказано, що суду необхідно надати оцінку доводам позивача про кримінальні провадження, що мають відношення до господарської діяльності ПП «Украгро-Трейд» (пункт 12 переліку) та ТОВ «Промінтекс» (пункт 10 переліку), зокрема: поясненням керівника ПП «Украгро-Трейд» ОСОБА_3, що були надані у межах розслідування кримінальної справи № 12/169002 (надалі - пояснення, т. спр. 8, арк. 1240127); постанові старшого слідчого з ОВС СУ ДПС у Житомирській області від 13.06.2012 у кримінальній справі № 12/169003 про притягнення ОСОБА_3 як обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених частиною другою статті 205, частиною п'ятою статті 27, частиною третьою статті 212, частиною другою статті 28, частинами другою та третьою статті 358 Кримінального кодексу України (надалі - постанова слідчого, т. спр. 8, арк. 121-123); вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.10.2013 у справі № 1-кп/489/410/13р., яким ОСОБА_4 (керівник ТОВ «Промінтекс») був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 205, частиною першою статті 358 Кримінального кодексу України (надалі - вирок, т. спр. 14, арк. 82-86).

З приводу цих обставин суд зазначає таке. На стор. 256-259 Акта відповідач послався на висновок ВПМ ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська (від 18.09.2012 № 904/07-9001) щодо наявності ознак фіктивності та відсутності факту реального здійснення господарської діяльності ПП «Украгро-Трейд».

Інформацію про постанову слідчого Акт не містить.

У поясненнях та у постанові слідчого відсутня інформація про господарську діяльність ПП «Украгро-Трейд», тому ці докази не є належними у розумінні частини першої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирок (за датою його винесення) не міг бути використаний відповідачем для висновків Акта.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 27.02.2018 у справі № 802/1853/16-а (адміністративне провадження № К/9901/4639/17), «… сам факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення …».

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач не довів фактів завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 239 082,91 грн. (постачальник - ТОВ «Украгро-Трейд») та на суму 5 350,27 грн. (постачальник - ТОВ «Промінтекс»).

Відповідач надав копії актів перевірки постачальників позивача: т. спр. 3, арк. 53-86 (пункт 18 переліку); т. спр. 4, арк. 1-40 (пункт 9 переліку); т. спр. 4, арк. 87-141 (пункт 10 переліку); т. спр. 4, арк. 142-203 (пункт 2 переліку); т. спр. 4, арк. 204-219 (пункт 4 переліку); т. спр. 4, арк. 220-230 (пункт 5 переліку); т. спр. 5, арк. 68-96 (пункт 14 переліку); т. спр. 5, арк. 97-111 (пункт 7 переліку); т. спр. 5, арк. 145-162 (пункт 8 переліку).

Згідно з чинною у 2011-2013 (дати складання актів перевірки постачальників позивача) редакцією підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом. Таке визначення, зменшення (збільшення), відповідно до статті 58 Податкового кодексу України, здійснюється шляхом надіслання (вручення) контролюючим органом платнику податків податкового повідомлення-рішення. Саме податкове повідомлення-рішення (у випадку встановлення порушень) є результатом податкового контролю (підпункт 72.1.5 пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України).

Акт не містить інформації щодо прийняття на підставі актів перевірки постачальників позивача відповідних повідомлень-рішень. Враховуючи це, суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно використав вказані акти в якості доказів порушення норм Податкового кодексу України позивачем.

Заперечуючи правомірність включення позивачем до податкового кредиту суми 30 472,44 грн. (ПДВ у складі вартості робіт, що були виконані ТОВ «Інсталл-Промавтоматика», пункт 7 переліку), відповідач зокрема вказав, що «… максимальна кількість людино-годин, які фахівці ТОВ «Інсталл-Промавтоматика» могли відпрацювати на вказаному у договорі об'єкті (Розмол. Млин підслащення) складає 67,65 людино-годин. Поряд з цим, згідно актів прийняття виконаних робіт за грудень 2011 року, виписаних ТОВ «Інсталл-Промавтоматика», до вартості робіт включено заробітну плату фахівців за відпрацьований робочий час у розмірі 4450 людино-годин …» (стор. 234 Акта).

«Сумнів» щодо фактичного виконання робіт ТОВ «Інсталл-Промавтоматика» у відповідача виник в зв'язку з тим, що кількість людино-годин, що зазначена в актах прийняття виконаних підрядних робіт (т. спр. 2, арк. 133-134), не співпадає з кількістю людино-годин, що була вирахувана відповідачем на підставі виписок з журналу реєстрації перепусток за період за грудень 2011 року.

З цього приводу суд зазначив, що журнал реєстрації перепусток не є первинним документом, відповідно, інформація, що міститься в ньому, не використовується для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Податкового кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В ухвалі Вищого адміністративного суду від 08.07.2014 у справі № 814/2281/13-а за позовом ТОВ «Сервісний центр «Металург» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування прийнятого 22.04.2013 на підставі Акта податкового повідомлення-рішення № (податок на прибуток) вказано зокрема таке: « …між ТОВ «Сервісний центр «Металург» та ТОВ «ГАМАЛС», ПВПП «Промстройдеталь», ТОВ «Август», ТОВ «Спец-Контакт», ТОВ «С.Т.Б.», ПП «Інтех-Плюс», ТОВ «Інсталл-Промавтоматика», ТОВ «ІТЄУ», ТОВ «Металл-Ресурс», ТОВ «Проминтекс», ТОВ «ТЕСЕЙ-Н», ПП «Украгро-Трейд», ТОВ «Комплект Маркет», ФОП ОСОБА_2, ПП «Николаевстройкомплект» … ТОВ «Екобудкомплект ТМ», ТОВ «ТПК Моноліт», ТОВ «ТД Владар-Харків» були здійснені господарські операції щодо придбання товарів та послуг. Реальність здійснення господарських операцій між позивачем та вищевказаними контрагентами підтверджується наявними в матеріалах справи податковими накладними, видатковими накладними тощо. Оплата позивачем придбаних товарів та послуг підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями. Вищевказані документи оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, Закону України № 996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є документами первинного обліку …» (т. спр. 14. Арк. 227-229).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем факту завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 688 071,21 грн. (пункти 1-18 переліку).

На стор. 314-319 Акта відповідач, за результатами перевірки обґрунтованості віднесення позивачем (підрядник) до складу податкового кредиту суми 201 031,20 грн. - ПДВ у складі вартості робіт, що були виконані ТОВ «Будівельне управління № 77» (субпідрядник) на території ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» (замовник), дійшов таких висновків: «… встановлена невідповідність обсягів робіт, зазначених в … актах, фактично можливим обсягам виконання робіт, які зафіксовано в наведених актах та якщо враховувати фактично надані підтвердження про фактичну кількість робочих, що виконували роботи по устрою тимчасових кавальєрів, а також нормативні потужності роботи екскаватора (розробка виїмок з насипанням ґрунту в кавальєри згідно актам приймання виконаних будівельних робіт здійснювалась екскаваторами одноковшовими дизельними на гусеничному ході з ковшем 1 м3) … на підставі наведеного вище, надані до перевірки податкові накладні, отримані від ТОВ «БУ № 77» на суму ПДВ 201031,20 грн., є такими, які оформлені з порушенням вимог статті 201 Податкового Кодексу, оскільки виписані на постачання послуг, які не відповідають фактичним обсягам виконаних робіт …».

Доводи відповідача про нереальність вказаних в актах виконаних робіт обсягів робіт обґрунтовані виключно інформацією щодо обліку перепусток у ТОВ «Миколаївський глиноземний завод».

З цього приводу суд зазначив, що журнал реєстрації перепусток не є первинним документом, відповідно, інформація, що міститься в ньому, не використовується для бухгалтерського та податкового обліку.

В ухвалі Вищого адміністративного суду від 08.07.2014 у справі № 814/2281/13-а за позовом ТОВ «Сервісний центр «Металург» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування прийнятого 22.04.2013 на підставі Акта податкового повідомлення-рішення № (податок на прибуток) вказано: « 29.05.2012 року між ТОВ «Сервісний центр «Металург» та ТОВ «Будівельне управління № 77» було укладено договір підряду № 8310С164. Фактичне виконання умов вищевказаного договору підтверджується матеріалами справи, зокрема - податковими накладними, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, платіжними дорученнями, тощо. Документи оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, Закону України № 996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є документами первинного обліку …».

На стор. 320-327 Акта відповідач вказав, що «… безпідставно було включено до складу податкового кредиту податок на додану вартість за податковими накладними від 30.09.2011 № 1795 та від 31.12.2011 № 2770 за рядком 12.4 «Послуги, отримані від нерезидента, місце постачання яких знаходиться на митній території України» у жовтні 2011 року в сумі 21918,29 грн. та у січні 2012 року в сумі 21965,30 грн., оскільки отримані від нерезидента послуги на митній території України неможливо застосувати або використати у виробничому процесі підприємства, отже у межах господарської діяльності платника податку …».

Висновку про завищення позивачем податкового кредиту в сумі 43 883,59 грн. (21 918,29+21 965,30) відповідач дійшов в зв'язку з таким: «… при вивченні звітів «Рекомендации ДПОиСО по реализации инвестиционных проектов и процессов планирования ремонтов за 4-й квартал 2011г.» встановлено, що підприємством ООО «Русская инжиниринговая компания» лише зроблений порівняльний аналіз запланованих і фактично виконаних ТОВ «СЦ «Металург» ремонтів основних засобі ТОВ «МГЗ», а також наведений лише фактичний перелік виконаних робіт та вказано договори укладені з субпідрядниками та виконання цих ремонтних робіт. Будь які конкретні рекомендації по реалізації інвестиційних проектів і процесів планування ремонтів в звіті відсутні, будь-якої оцінки ефективності організаційно-технічних заходів, що розробляються Замовником, та забезпечують підвищення надійності і довговічності роботи устаткування ТОВ «МГЗ» виконавцем не надано, регламентація процесів планування, тобто створення формалізованих правил виконання і контролю робіт по напрямах діяльності підприємства виконавцем не надано, консультації по організації системи документообігу, заявлених в переліку послуг, які надаються виконавцем згідно контракту № Y104/2Z від 21.12.10 у додатку № 1, в звітах виконавця відсутні зовсім. Порівняльний аналіз запланованих і виконаних ТОВ «СЦ «Металург» ремонтів основних засобів ТОВ «МГЗ» можливо зробити власними трудовими ресурсами ТОВ «СЦ «Металург» (наявні підрозділи планово-бюджетний відділ, відділ інвестиційних технологій). Висновки, зроблені виконавцем консультаційних послуг (ООО «Русская инжиниринговая компания») в даних звітах мають узагальнений характер і не представляють можливим до конкретного застосування у виробничому процесі замовника. Крім того, висновки, здійснені у вище вказаних звітах за 3-й квартал 2011 року та за 4-й квартал 2011 року, які повинні бути підсумком надання цих послуг та результати яких повинні мати прояв в корисному ефекті для їх споживання підприємством у своєї фінансово-господарської діяльності, мають абсолютно однаковий зміст …».

З приводу цих тверджень відповідача суд зазначив таке.

Предметом вказаного контракту (стор. 154-178 Акта) було надання Товариству інженерно-консультаційних послуг; додатком № 2 до контракту був визначений перелік послуг: оцінка ефективності організаційно-технічних заходів, що розробляються замовником та забезпечують підвищення надійності роботи обладнання Миколаївського глиноземного заводу (МГЗ); регламентація процесів планування і реалізації інвестиційного бюджету МГЗ, що здійснюються замовником; консультації з організації системи документообігу.

Відповідно до пункту 3.3.1 контракту, виконавець по закінченню звітного періоду (квартал) надає замовнику акт про надані послуги звіт про надані послуги, звітну документацію, що підтверджує надані консультаційні послуги, рахунок за надані послуги.

Первинним документом, що підтверджує факт надання послуг, є акт. Наявність актів відповідач підтвердив, а оцінка доцільності придбання послуг чи визначення їх якості не входить до компетенції контролюючого органу.

В ухвалі Вищого адміністративного суду від 08.07.2014 у справі № 814/2281/13-а за позовом ТОВ «Сервісний центр «Металург» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування прийнятого 22.04.2013 на підставі Акта податкового повідомлення-рішення № (податок на прибуток) вказано, що: «… фактичне виконання умов … договору підтверджується наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт, платіжними дорученнями, тощо …».

На стор. 345 Акта відповідач вказав, що «… проведеною перевіркою … документів … не встановлено порушень вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій …». Тим самим Інспекція підтвердила факт здійснення позивачем відповідних господарських операцій.

Крім того, суд визнав за необхідне зазначити таке.

З урахуванням специфіки оподаткування послуг, що постачаються нерезидентами, місце постачання яких розташоване на митній території України (стаття 208 Податкового кодексу України), суму 21 918,29 грн. (за виписаною Товариством податковою накладною від 30.09.2011 № 1795) позивач включив до складу податкових зобов'язань вересня 2011 року, а в подальшому - до складу податкового кредиту жовтня 2011 року; суму 21 965,30 грн. (за виписаною Товариством податковою накладною від 31.12.2011 № 2770) позивач включив до складу податкових зобов'язань грудня 2011 року, а в подальшому - до складу податкового кредиту січня 2012 року (стор. 326-327 Акта).

Якщо, на думку відповідача, підстав для оподаткування господарської операції не було, то у позивача не виникло обов'язку декларувати податкові зобов'язання.

Згідно з чинною станом на період проведення перевірки та на дату прийняття Рішення редакцією пункту 86.10 статті 86 Податкового кодексу України, в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов'язань платника.

В порушення цієї норми, відповідач, зробивши висновок про те, що надані нерезидентом послуги не були використані позивачем у господарській діяльності, не зменшив відповідну суму податкового зобов'язання Товариства з податку на додану вартість.

Оскільки факт завищення Товариством податкового кредиту в сумі 932 986 грн. Актом не доведений, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір розподіляється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 77, 139, 194, 241-243, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Металург" (пр. Жовтневий, 471, м. Миколаїв, 54052, ідентифікаційний код 32654880) до Офісу великих платників податків ДФС (вул. Чкалова, 20/9, м. Миколаїв, 54017, ідентифікаційний код 39440996) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати прийняте 22.04.2013 Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Одесі Державної податкової служби податкове повідомлення-рішення № .

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офіс великих платників податків ДФС (вул. Чкалова, 20/9, м. Миколаїв, 54017, ідентифікаційний код 39440996) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Металург" (пр. Жовтневий, 471, м. Миколаїв, 54052, ідентифікаційний код 32654880) судовий збір у сумі 4588 грн., сплачений платіжним дорученням від 20.05.2013 № 03185.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна