Справа № 335/3760/18
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/3760/18 2-а/335/182/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2018 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Шалагінової А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

04.04.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 29.03.2018 серії АР № 645697.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) у звязку із допущенням ним порушення п. 8.4 «В» Правил дорожнього руху України. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а при розгляді справи інспектором були допущені порушення його прав, передбачених КУпАП та Конституцією України. З наведених підстав просив задовольнити позов та скасувати вищезазначену постанову відповідача.

Через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження без проведення фіксації засідання технічними засобами.

Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205, ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження, та фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 645697 від 29.03.2018, прийнятої відповідачем, 29.03.2018 о 09:40 год. позивач, керуючи автомобілем «TOYOTA LAND CKUISER 200», державний номер НОМЕР_1, рухаючись у м. Запоріжжі в Вознесенівському районі на острові Хортиця, Наукове містечко, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «вїзд заборонено» та їхав у забороненому напрямку, чим порушив вимоги п. 8.4 «в» ПДР України.

При цьому, зі спірної постанови вбачається, що вона не містить розяснень щодо порядку її оскарження.

Відповідно до пп. «в» п. 8.4 Правил дорожнього руху України дорожні знаки поділяються на групи, у тому числі заборонні знаки, що запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожнім знаком 3.21, визначеним Правилами дорожнього руху України, є «В'їзд заборонено». Забороняється в'їзд усіх транспортних засобів з метою організації відокремленого в'їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо.

У позовній заяві позивач стверджує, що порушення вимог ПДР України не допускав.

Відповідачем не надано суду ані відзиву (заперечення) на позов, ані пояснень свідків, ані показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото, з яких би можна було встановити факт вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, відповідач не виконав свого процесуального обовязку з доказування правомірності прийнятого ним рішення, не надав суду відзив (заперечення) на позов, і не зазначив будь-яких поважних причин неможливості його подання, що розцінюється судом як визнання позову відповідачем в порядку ч. 4 ст. 159 КАС України.

Суд зауважує, що у спірній постанові відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «в'їзд заборонено» та скоїв рух в забороненому напрямку.

Разом із тим, у постанові не зазначено конкретного місця, де встановлено даний знак, не вказано, в якому саме напрямку здійснив рух або в'їзд позивач, - що свідчить про неповному розгляду справи.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд, зважаючи на неповноту розгляду справи про адміністративне правопорушення та невірне встановлення фактичних обставин справи у постанові, дійшов висновку, що вищезазначена постанова відповідача підлягає скасуванню із надсиланням справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд до Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Доводи позивача про порушення відповідачем ст. 276 КУпАП суд вважає такими, що на увагу не заслуговують, оскільки відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на приписи ст.ст. 122, 222 КУпАП у справі, що розглядається, застосуванню підлягає норма ч. 4 ст. 258 КУпАП, згідно якої протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності виноситься уповноваженим органом (посадовою особою) на місці вчинення правопорушення.

Доводи позивача, з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, щодо незаконності розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення за місцем зупинки транспортного засобу є необґрунтованими, оскільки зі змісту ст. 258 КУпАП вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, приймалось до внесення змін у ст. 258 КУпАП.

Таким чином, суд вказує на безпідставність доводів позивача з приводу неналежного місця розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 7379, 159, 205, 211, 217, 227228, 241246, 250, 255, 286, пп. 10 п. 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 645697 від 29 березня 2018 р., прийняту інспектором 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенантом патрульної поліції ОСОБА_2, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 225 (двісті двадцять пять) гривень 00 копійок.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення надіслати на новий розгляд до Управління патрульної поліції у м Запоріжжя Департаменту патрульної поліції.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Шалагінова