Справа № 818/426/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: С.О. Бондар

04 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/426/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бенедик А.П.

суддів: Мельнікової Л.В. , Гуцала М.І.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий-суддя І інстанції: Бондар С.О.) від 15.03.2018р. (повний текст рішення складено 20.03.2018 р.) по справі №818/426/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, третя особа Начальник Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області ОСОБА_2

про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, третя особа начальник Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області ОСОБА_2, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області в особі начальника управління ОСОБА_2 щодо видання наказів №35-к та №22-в від 22.01.2018;

- скасувати наказ №35-к від 22.01.2018про звільнення з займаної посади з 22.01.2018;

- скасувати наказ №22-в від 22.01.2018 про скасування наказу №13-в від 11.01.2018 Про надання додаткової щорічної відпустки за стаж державної служби ОСОБА_1;

- поновити на посаді начальника відділу ринкового та метрологічного нагляд управління захисту прав споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування адміністративного позову вказує, що підставою для звільнення слугувала постанова Зарічного районного суду Сумської області від 23.1.2017 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. На думку позивача, звільнення з посади відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, через пропуск відповідачем триденного строку для видання наказу про звільнення та непроведення службового розслідування.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.03.2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.03.2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідач надав до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

Позивач надав заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 28.04.2016 року №77-к ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу ринкового та метрологічного нагляду управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 23.11.2017 року у справі №591/5436/17, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 17.01.2018 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення за неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

18.01.2018 року прокуратурою Сумської області в порядку ч. 3 ст. 65 Закону України "Про запобігання корупції" внесено подання начальнику Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області за фактом вчинення ОСОБА_1 повязаного з корупцією правопорушення.

Наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області №35-к від 22.01.2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу державного та метрологічного нагляду управління захисту споживачів Головного управління з 22.01.2018 року.

В якості підстави звільнення вказано: постанова Зарічного районного суду м.Суми від 23.11.2017 року у справі №591/5436/17, ухвала апеляційного суду Сумської області від 17.01.2018, подання прокуратури Сумської області від 18.01.2018.

У звязку зі звільненням позивача з посади, управлінням скасовано наказ №13 від 11.01.2018 року "Про надання додаткової щорічної відпустки за стаж державної служби ОСОБА_1А.".

Не погоджуючись із правомірністю звільнення, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки законодавством встановлено обов'язок суб'єкта призначення звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення. Враховуючи, що офіційно відповідачу стало відомо про це 19.01.2018 з подання прокуратури Сумської області від 18.01.2018, то наказ №35-к від 22.01.2018 про звільнення ОСОБА_1 з посади є обґрунтованим. Крім того, за наявності встановленого обовязку звільнити позивача у триденний строк, відповідач правомірно скасував раніше виданий наказ про відпустку позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 36 КЗпП України, підставою для припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року N 889-VIII (далі - Закон України N 889-VIII).

Частинами першою та другою статті 1 цього Закону визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

За приписами частини першої статті 3 Закону України № 889-VIIІ, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Положеннями частини третьої статті 5 Закону України № 889-VIII визначено, що дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців в частині відносин, не врегульованих цим законом.

У відповідності до ч.5 ст. 32 Закону України № 889-VIIІ, на державних службовців поширюються обмеження, передбачені Законом України "Про запобігання корупції".

Статтею 83 цього Закону визначені підстави для припинення державної служби.

Так, згідно п.1 ч.1 ст.83 Закону України № 889-VIII, державна служба припиняється у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 84 Закону України № 889-VIII, підставою для припинення державної служби у зв'язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов'язане з корупцією правопорушення.

Таким чином, зазначеною нормою Закону України № 889-VIII визначено особливу виключну підставу для припинення державної служби - набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов'язане з корупцією правопорушення.

Під час розгляду справи встановлено, що постанова Зарічного районного суду м.Суми від 23.11.2017 року у справі №591/5436/17 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення, набрала законної сили.

Таким чином, враховуючи підстави для припинення державної служби, а також факт набрання законної сили рішенням суду про притягнення позивача, як державного службовця, до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про наявність встановлених законом підстав для звільнення позивача із служби.

З матеріалів справи вбачається, що про наявність судового рішення відповідачу стало відомо 19.01.2018 року із подання Прокуратури Сумської області. Таким чином, враховуючи дату отримання судового рішення, а також приймаючи до уваги, що 20.01.2018 року та 21.01.2018 року були вихідними днями, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем триденного строку для видання наказу про звільнення.

Доводи апеляційної скарги з приводу непроведення відповідачем службового розслідування колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в даному випадку проведення службового розслідування щодо наявності в діях позивача дисциплінарного проступку є недоречним в звязку з набранням законної сили судовим рішенням, яким доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що згідно із вимогами діючого законодавства унеможливлює подальше проходження державної служби.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем процедури звільнення через несвоєчасне ознайомлення із наказом про звільнення, не видачі у день звільнення трудової книжки та не проведення остаточного розрахунку, оскільки згідно із наявного в матеріалах справи ОСОБА_3 про відмову від ознайомлення з наказом про звільнення вбачається, що позивач для ознайомлення з наказом не зявився, самовільно залишивши своє робоче місце після 15 год. 30 хв. Відповідачем 22.01.2018 року, на виконання п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 р., відправлено позивачу письмове повідомлення про необхідність отримання трудової книжки. Також надані відповідачем копії платіжних документів підтверджують факт проведення виплати позивачу всіх сум, що йому належать у день звільнення.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час її апеляційного перегляду, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Натомість відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність звільнення позивача з посади.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що при звільненні позивача з посади відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Таким чином, оскаржуваний наказ про звільнення позивача з займаної посади є законним та скасуванню не підлягає. Оскільки позовні вимоги з приводу поновлення на державній службі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про скасування наказу про звільнення, то вони також не підлягають задоволенню.

Також враховуючи, що на час звільнення позивач не перебував у відпустці, а також приймаючи до уваги наявність спеціальної норми Закону, якою встановлено обовязок субєкта призначення звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту корупційного або повязаного з корупцією правопорушення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності скасування відповідачем раніше виданого наказу про відпустку позивача.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.03.2018р. по справі №818/426/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, третя особа Начальник Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області ОСОБА_2 про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути скаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 11.06.2018 р.