Справа № 823/1043/18
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1043/18 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: судді-доповідача Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні позивачу перерахунку пенсії, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, особі з інвалідністю ІІІ групи, захворювання пов'язано з наслідками аварії на ЧАЕС, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 01.01.2011 по даний час;

- зобов'язання відповідача провести позивачу перерахунок державної пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, особі з інвалідністю ІІІ групи, відповідно до ч. 4 ст. 54, ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.01.2011 по даний час щомісячно, з вирахуванням раніше виплачених сум та виплатити її;

- зобов'язання відповідача провести позивачу перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, з інвалідністю ІІІ групи, відповідно до ст.ст. 50, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком за період з 01.11.2011 по даний час щомісячно, з вирахуванням раніше виплачених сум, та виплатити її.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд за їх участю.

З огляду на відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд за їх участю, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Черкаській області як пенсіонер та є потерпілою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2011, якою скасовано постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12.01.2010 по справі №2-а-1076/2010 визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Каневі Черкаської області з приводу відмови ОСОБА_3 у здійсненні перерахунку та виплати державної та додаткової пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Каневі Черкаської області здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_3 державну пенсію в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, як особі віднесеній до І категорії інваліду ІІІ групи, починаючи з 26.04.2010 по 12.11.2010, з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до частини 4 ст. 54, ст. 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Каневі Черкаської області здійснити ОСОБА_3 перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, як особі віднесеній до І категорії інваліду ІІІ групи в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком починаючи з 26.04.2010 по 12.11.2010, з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст. 50, ст. 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та в подальшому проводити виплату додаткової пенсії щомісячно в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Листом від 07.12.2017 №18/Ц-10 Канівське ОУПФУ Черкаської області (правонаступник якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області) повідомлено позивача, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2011 у справі № 2-а-1076/2010 виконана, проведено перерахунок пенсії, нараховано та виплачено доплату в сумі 77 299, 88 грн. Зазначено, що по 31.10.2011 пенсія виплачувалась з урахуванням вказаного рішення. Однак відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із змінами мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань. Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено мінімальний розмір пенсії інвалідам, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою. Мінімальна пенсія для інвалідів ІІІ групи встановлена в розмірі 110% прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність. Пунктом 13 зазначеної постанови затверджено розмір щомісячної додаткової шкоди, заподіяну здоров'ю, інвалідам ІІІ групи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, у сумі 170,82 грн. Виходячи з вищевикладеного, нарахування та виплата додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 50 Закону, з 01.01.2017 по 31.10.2017, здійснена позивачу в розмірі 170,82 грн. Нарахування та виплата мінімального розміру пенсії потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії інваліду ІІІ групи, відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", здійснено в наступних розмірах: з 01.01.2017 по 30.04.2017 - 1371,70 грн., з 01.05.2017 по 30.09.2017 - 1443,20 грн., з 01.10.2017 по 31.10.2017 - 1597,20 грн. Відповідно до Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" здійснено перерахунок пенсії позивача, який з 01.10.2017 становить 1768,02 грн.

Оцінюючи спірні правовідносини щодо наявності підстав для перерахунку пенсії позивача суд виходить із наступного.

Згідно зі ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ) пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Таким чином, оскільки позивача віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, то він має право на одержання пенсії по інвалідності на підставі ст. 54 Закону №796-ХІІ та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст. 50 цього Закону.

Згідно зі ст. 50 Закону №796-ХІІ (в редакції станом на 26.05.2011 - дату ухвалення постанови Київським апеляційним адміністративним судом) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам IIІ групи - у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону №796-ХІІ (в редакції станом на 26.05.2011 - дату ухвалення постанови Київським апеляційним адміністративним судом) визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, зокрема, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів IІI групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 63 Закону №796-ХІІ (в редакції станом на 26.05.2011 - дату ухвалення постанови Київським апеляційним адміністративним судом) визначено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України про Державний бюджет України на 2011 рік" від 14.06.2011 № 3491-VI, який набрав чинності 19.06.2011, внесено зміни у прикінцеві положення Закону №796-ХІІ, якими встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Статтями 50, 54 Закону №796-ХІ (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) визначено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв'язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

Згідно з підпунктом 1 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №1210 від 23.11.2011 (далі - постанова КМУ №1210), мінімальний розмір пенсії становить: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї: осіб з інвалідністю III групи - 145 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначений пунктом 13 постанови КМУ №1210 та становить особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: особам з інвалідністю III групи - 284,7 гривні.

Згідно з пунктом 1 постанови КМУ №1210, пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин обчислення розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визначається у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, і такий розмір не пов'язаний з розміром мінімальної пенсії, встановленої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, суд зазначає, що підвищення з 01.10.2017 розміру мінімальної пенсії згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 № 2148-VIII, не впливає на розмір пенсії, яка виплачується позивачу, та не встановлює обов'язку пенсійного органу до перерахунку такої пенсії.

Колегія суддів звертає увагу, що в рішенні Конституційного Суду України №3-рп від 25.01.2012 (далі - рішенні №3-рп) зазначено, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України. Також в рішенні №3-рп вказано, що суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України. Порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, регулюється Кабінетом Міністрів України відповідно до Конституції та законів України.

Пунктом 21 Ухвали Європейського суду з прав людини (про оголошення заяви неприйнятною) по заяві №4331/12 у справі "Великода проти України" встановлено, що "законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватись, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Суд зазначив, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов'язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 01 листопада 2011 року, тобто коли відбулися зміни законодавства, яке було застосовано до пенсії заявниці.

У пунктах 22, 23 Ухвали визначено, що єдине питання, що залишається, є те, чи зменшення пенсії заявниці було сумісним з вимогами статті 1 Першого протоколу. Це положення також не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення, або обирати тип чи розмір пільг для забезпечення у рамках будь-якої такої системи.

У пункті 27 Ухвали вказано, що у цій справі немає доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України не були внесені відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними, Суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" суд констатував, що здійснення соціальних та економічних прав людини здебільшого залежить від ситуації, особливо фінансової, яка склалася в даній державі. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Європейського суду з прав людини від 12 жовтня 2004 року у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії").

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач, здійснюючи позивачу відповідні виплати у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законодавством України, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку