Справа № 804/8504/17
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2018 року Справа № 804/8504/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» Куліш Віктора Миколайовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компрадор-Н» про визнання протиправними дій, -
ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» Куліш Віктора Миколайовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компрадор-Н», в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ТОВ «КОМПРАДОР-Н» та ПАТ «АКТАБАНК» було укладено кредитний договір № 01-1641/Т від 25.12.2013 року. У якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між позивачем та ПАТ «АКТАБАНК» 25.12.2013 року було укладено Договір застави майнових прав № 01-1641/Т/1. Заборгованість по Кредитному договору була погашена за рахунок грошових коштів позивача, які перебували на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ «АКТАБАНК» на виконання договору застави майнових прав № 01-1641/Т/1 від 25.12.2013 року. Тож, ПАТ «АКТАБАНК» списав грошові кошти позивача, у зв'язку з чим була погашена заборгованість третьої особи перед ПАТ «АКТАБАНК».
Однак, на поштову адресу позивача надійшов лист від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» Куліша Віктора Миколайовича про нікчемність правочинів зазначених вище. Позивач вважає, що дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК" Куліша Віктора Миколайовича щодо визнання нікчемними правочинів, викладених в листі, є противоправними, чим порушено права та законні інтереси позивача.
Відповідач до суду подав відзив на позов, в якому зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечує та вважає, що оскаржувані дії відповідача було здійснено з дотриманням чинного законодавства, що підтверджується Протоколом Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" № 150 від 17.10.2017 року та Наказом щодо заходів пов'язаних з наслідками № 212 від 17.10.2017 року, які обґрунтовують дії відповідача.
Позивач у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, в порядку письмового провадження.
Відповідач до суду не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.
Представник третьої особи до суду не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 16.09.2015 року № 576 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.09.2014 року прийнято рішення № 90 про запровадження в Банку з 17.09.2014 року тимчасової адміністрації.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 №19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКТАБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.01.2015 № 6 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» термін дії ліквідації банку до 15 січня 2018 року.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 31.05.2017 № 1217 «Про заміну уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК», з 07.06.2017 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «АКТАБАНК» Куліш Віктору Миколайовичу (далі - «Уповноважена особа Фонду»).
У відповідності до підпункту 8 частини 1 статті 48 Закону, Фонд/Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону. Згідно частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон»), протягом дії тимчасової адміністрації Фонд/Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня: впровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), щодо нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
На виконання вищезазначених вимог Закону, відповідачем була проведена перевірка договорів при кредитуванні ТОВ «КОМПРАДОР-Н» за кредитним договором №01-1641/Т від 25.12.2013р., за результатами якої було складено повідомлення №2491 від 17.10.2017р. про нікчемність наступних правочинів, а саме:
- Додаткова угода № 4 від 07.08.2014 року до кредитного договору № 01-1641/Т від 25.12.2013 року (щодо скорочення строку дії кредитного договору);
згідно п.п. 1, 2, 7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
У повідомленні також зазначено про необхідність повного та належного виконання всіх умов Кредитного договору №01-1641/Т від 25.12.2013 року, оскільки здійснення ліквідації не призупиняє строк та не змінює порядок виконання зобов'язань позичальника та не позбавляє Банк, в разі порушення умов кредитного договору, права вимагати сплати штрафних санкцій та/або примусового стягнення заборгованості в порядку, визначеному договором (як за рахунок застави, так й за рахунок коштів/майна боржника і поручителів).
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі -Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками. Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Відповідно до п. 1 розділу III Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016р., правочини (договори) є нікчемними у разі наявності підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами.
Відповідач, обґрунтовуючи свої вимоги, викладені в оскаржуваному повідомленні про нікчемність правочинів. зазначає, що вищевказані правочини є нікчемними з підстав, визначених пунктами 1. 2. 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-УІ. Однак зазначені обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Відповідно до ч.1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що між ТОВ «КОМПРАДОР-Н» та ПАТ «АКТАБАНК» було укладено кредитний договір №01-1641/Т від 25.12.2013 року.
Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Згідно частини 1 статті 572 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
На забезпечення виконання ТОВ «КОМПРАДОР-Н» зобов'язань за Кредитним договором №01-1641/Т від 25.12.2013 року між позивачем та ПАТ «АКТАБАНК» 25.12.2013 року було укладено Договір застави майнових прав № 01-1641/Т/1.
Вказаний правочин було спрямовано на надання банку додаткових гарантій виконання зобов'язань за Кредитним договором №01-1641/Т від 25.12.2013 року.
Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Заборгованість по кредитному договору була погашена за рахунок грошових коштів позивача, які перебували на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ «АКТАБАНК» на виконання договору застави майнових прав №01-1641/Т/1 від 25.12.2013 року. Тож. ПАТ «АКТАБАНК» списав грошові кошти позивача, у зв'язку з чим була погашена заборгованість третьої особи перед ПАТ «АКТАБАНК».
Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не забороняє відступления права вимоги за зобов'язаннями банку, третій особі яка виконала зобов'язання боржника, а згідно з положеннями статей 512 Цивільного кодексу України передбачено заміну кредитора у зобов'язанні та перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов'язанні у разі виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).
Таким чином, укладення та фактичне виконання сторонами правочинів, призвело до погашення зобов'язання ТОВ «КОМПРАДОР-Н» перед ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок майнових прав позивача, а визнання їх відповідачем нікчемними призвело до повторного виникнення обов'язку у ТОВ «КОМПРАДОР-Н» сплатити заборгованість перед ПАТ «АКТАБАНК».
Вирішуючи питання, щодо нікчемності договорів, суд зазначає наступне.
Визначаючи підстави для визнання правочину нікчемним, відповідач у повідомленні про нікчемність правочинів №2491 від 17.10.2017р. послався на положення пунктів 1, 2, 7 частини 3 статті 38 Закону України ""Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до яких:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій. відмовився від власних майнових вимог;
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим:
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України: 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Суд вважає, що відповідачем не доведено наявності підстав для визнання укладених правочинів нікчемними з огляду на наступне.
Щодо пункту 1 частини третьої ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що ПАТ «АКТАБАНК» здійснив списання грошових коштів з рахунку позивача, що передбачено договором застави в рахунок погашення заборгованості ТОВ «КОМПРАДОР-Н» за кредитним договором. Тобто позивач вчинив відповідні майнові дії на користь ПАТ «АКТАБАНК». Сам же позивач отримав право регресної вимоги до третьої особи у зв'язку з виконанням за неї обов'язків по сплаті заборгованості за кредитним договором.
Відповідач не зазначив посилань на будь-які докази, що підтверджують факт безоплатного відчуження майна з боку ПАТ «АКТАБАНК» або відмови останнього від майнових вимог, тому його твердження щодо нікчемності правочинів є лише припущенням.
З урахуванням викладеного, правочини. вказані в повідомленні №2491 від 17.10.2017 року, не містять ознак нікчемності правочинів. визначених пунктом 1 частини третьої ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з огляду на відсутність обов'язкових ознак, що вказують на їх нікчемність.
Щодо пункту 2 частини третьої ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд зазначає наступне.
Наслідком укладення договору поруки стало те, що ПАТ "АКТАБАНК" отримав повне погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Тобто, внаслідок даних правочинів кошти та/або майно не вибували із володіння ПАТ «АКТАБАНК», а навпаки, внаслідок даних правочинів ПАТ «АКТАБАНК» в повному обсязі задовольнив свої вимоги.
Уклавши зазначені вище договори, банк не приймав на себе жодних зобов'язань, а навпаки, набув можливість задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення, а отже такі договори не могли призвести до неплатоспроможності банку або неможливості виконання його грошових зобов'язань перед кредиторами. Внаслідок укладення договору поруки, банківських операцій відбулось одночасне погашення заборгованості позивача перед ПАТ «АКТАБАНК» за виданим кредитом, а також зменшення зобов'язань банку перед позивачем.
Списання ПАТ «АКТАБАНК» грошових коштів позивача призвело до збільшення розміру грошових активів ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок зменшення обсягу зобов'язань Банку. Таким чином, укладення вищевказаних договорів мало наслідком виключно покращення нормативів капіталу банку ПАТ «АКТАБАНК». Отже, зазначені договори не містять ознак нікчемності правочинів, визначених пунктом 2 частини третьої ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з огляду на відсутність обов'язкових ознак, що вказують на їх нікчемність.
Відносно пункту 7 частини третьої ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд зазначає, що внаслідок укладення вказаних правочинів, банківських операцій, зазначених в повідомленні від 17.10.2017 року, ПАТ "АКТАБАНК" не зазнав несприятливих наслідків, таких як погіршення фінансового стану банку або зниження його платоспроможності, не було надано переваги третім особам.
Суд зазначає, що факт укладання таких договорів не може свідчити про укладання банком правочину, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.
Відповідачем не доведено суду, в чому саме полягає отримана позивачем перевага перед іншими кредиторами банку. Отже, в даному випадку списання грошових коштів позивача не є перевагами чи пільгами в контексті приписів пункту 7 частини третьої ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Також відповідачем не наведено, а судом не встановлено доказів, які б свідчили, що спірні правочини є такими, що порушують публічний порядок, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини та громадянина, знищення, пошкодження майна держави.
Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання відповідачем правочинів. зазначених у повідомленні №2491 від 17.10.2017р., нікчемними.
Крім того, відповідно до п. 5 розділу ІІ "Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення", затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016р. № 826, перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку. У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.
Отже згідно діючого Порядку, відповідачем не дотримано строк проведення перевірки правочинів ПАТ "АКТАБАНК" на предмет нікчемності, оскільки вона мала бути проведена та закінчена в річний (максимальний) термін від дня початку процедури ліквідації, а саме до 17.01.2016р.
У Рішенні від 20.10.2011 року у справі "Rysovskyy v. Ukraine" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Beyeler v. Italy". "Oneryildiz v. Turkey", "Megadat.com S.r.l. v.Moldova''. "Moskal v. Poland"). На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Lelas v. Croatia" і "ToscutaandOthers v. Romania") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Oneryildiz v. Turkey", та "Beyeler v. Italy").
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Lelas v. Croatia").
З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що відповідачем вчинено дії з порушення цього принципу, що свідчить про порушення гарантій, передбачених ст.1 Першого протоколу до Конвенції, як для позивача, так і для третьої особи.
Приймаючи до уваги те. що судом встановлено протиправність віднесення відповідачем зазначених вище правочинів до нікчемних, то в останнього обов'язок, визначений частиною четвертою ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не виникає, у тому числі щодо повідомлення сторін про нікчемність цих договорів.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст.72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Водночас, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, (ст. 90 КАС України).
Суд акцентує увагу на тому, що ч.2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого повідомлення №2491 від 17.10.2017р. про нікчемність правочинів.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірність своїх дій не доведена, а позовні вимоги ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» Куліш Віктора Миколайовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компрадор-Н» про визнання протиправними дій обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» Куліш Віктора Миколайовича щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) та направлення повідомлення №2491 від 17.10.2017р. про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитного договору № 01-1641/Т від 25.12.2013 року, що укладені між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «КОМПРАДОР-Н», а саме щодо правочинів (договорів):
- Додаткова угода № 4 від 07.08.2014 року до кредитного договору № 01-1641/Т від 25.12.2013 року (щодо скорочення строку дії кредитного договору);
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова