Справа № 803/663/18
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року ЛуцькСправа № 803/663/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач 1), ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2, позивач 2), ОСОБА_3 (надалі ОСОБА_3, позивач 3) звернулися з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області (надалі - Управління праці та соціального захисту населення Нововолинського міськвиконкому, відповідач) про визнання протиправною відмови у наданні статусу особи, на яку поширюється Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та видачі посвідчення «Член сім'ї загиблого», зобов'язання встановити ОСОБА_1, дружині померлого ОСОБА_4, батькові померлого ОСОБА_2 та сину померлого ОСОБА_3 статус особи, на яку поширюється Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та видати їм посвідчення «Член сім'ї загиблого».

Ухвалою судді від 30 квітня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено строк для надання учасниками заяв по суті справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 (чоловік ОСОБА_1, син ОСОБА_2, батько ОСОБА_3) брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України у період: з 25.08.2014 року по 31.08.2014 року; з 09.06.2015 року по 10.09.2015 року; з 07.11.2015 року по 21.07.2016 року. Це підтверджено відповідними довідками (а. с. 22-25). 15.07.2015 року йому було присвоєно статус «ветеран війни - учасник бойових дій» та видано відповідне посвідчення (а. с. 21). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, причиною чого стала «раптова серцева смерть, гостра коронарна недостатність» (а. с. 21). Військово-лікарська комісія Західного регіону протоколом №530 від 11.12.2017 року встановила, що захворювання та причина смерті ОСОБА_4 пов'язана із захистом Батьківщини (а. с. 26).

Позивачі 18.12.2017 року та 21.02.2018 року звернулися до відповідача із заявами про надання статусу особи, на яку поширюється Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та видачі посвідчення «Член сім'ї загиблого». 20.12.2017 року позивачу 1, а 23.02.2018 року позивачу 2 та позивачу 3 Управління праці та соціального захисту населення Нововолинського міськвиконкому відмовило у наданні такого статусу та видачі посвідчень.

Позивачі вважають таку відмову відповідача прийнятою без дотримання норм та вимог законодавства та просять задовольнити позовні вимоги..

У наданому відповідачем відзиві на позовну заяву, останній позов не визнає, вважає його безпідставним та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Правомірність відмови позивача, представник відповідача обґрунтувала тим, що вона була прийнята відповідно до чинного законодавства станом на дату розгляду заяв, а саме вказує, що позивачі до внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (прийняття Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо посилення соціального захисту учасників антитерористичної операції, учасників Революції Гідності та членів сімей загиблих таких осіб», який набрав законної сили 24.02.2018 року) не відносилися до осіб, на яких поширювалась дія цього Закону.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що до Управління праці та соціального захисту населення Нововолинського міськвиконкому звернулась вдова ОСОБА_1 із заявою (зареєстрована під №Р-438 від 18.12.2017 року), батько ОСОБА_2, син померлого ОСОБА_3 (зареєстрована під №Р-66 від 21.02.2018 року) та пакетом документів про надання їм статусу «Член сім'ї загиблого» за померлого капітана ОСОБА_4.

ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_2. На день смерті йому було присвоєно статус ветеран війни - учасник бойових дій (а. с. 20-21).

Бюро судово-медичної експертизи Управління охорони здоров'я Волинської облдержадміністрації згідно довідки від 28.12.2016 року (до форми №106/о № 158) встановило причину смерті, а саме «Раптова серцева смерть, гостра коронарна недостатність», що не являється пораненням, каліцтвом або контузією (а. с. 21).

Згідно Витягу із протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол №530 від 11.12.2017 року) було встановлено, що захворювання капітана ОСОБА_4 «Ішемічна хвороба серця. Стенокардія напруги. Атеросклеротичний кардіосклероз», підтверджені військово-обліковими та медичними документами за 2014-2015 роки, яке в подальшому привело до «Гострої коронарної недостатності», що явилось причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_2, - захворювання та причина смерті, так, пов'язані із захистом Батьківщини.

Відповідачем зазначено, що ОСОБА_4 за життя не був визнаний особою з інвалідністю. Позивачами не надано доказів для доведення протилежного.

18.12.2017 року позивач1, а 21.02.2018 року позивач 2 та позивач 3 звернулися до відповідача із заявами про надання статусу «Члена сім'ї загиблого» та видачу відповідного посвідчення на підставі статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Листом від 20.12.2017 року №Р-438 та листом від 23.02.2018 року №Р-66 Управлінням праці та соціального захисту населення Нововолинського міськвиконкому відмовлено в задоволенні вищезазначених заяв. Відповідь обґрунтована тим, що на момент звернення, відповідно до пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» право на отримання статусу «Член сім'ї загиблого» мали:

- «сім'ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), а також внаслідок загального захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів».

14.11.2017 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо посилення соціального захисту учасників антитерористичної операції, учасників Революції Гідності та членів сімей загиблих таких осіб» №2203-VIII, який набрав чинності через три місяці з дня його опублікування , тобто 24 лютого 2018 року, де у пункт 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» внесено наступні зміни: «в абзацах четвертому - восьмому слова «поранення, контузії чи каліцтва», «поранення, контузії або каліцтва» замінити словами «поранення, контузії, каліцтва або захворювання».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» посвідчення «Члена сім'ї загиблого» видаються особам , на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту». Особи, на яких поширюється чинність цього Закону встановлені у статті 10.

Згідно з абзацом 8 пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) чинність цього Закону поширюється на сім'ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов'язаних) та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, а також сім'ї працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення.

Відповідно до абзацу 2 пункту 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.05.1994 року №302, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Суд аналізуючи абзацу 8 пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вважає за необхідне зазначити, що дана норма поширюється на позивачів у разі дотримання відповідних умов:

- сім'ї військовослужбовців;

- загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

ОСОБА_4, як встановлено судом з поданих доказів, помер внаслідок захворювання, пов'язаного із захистом Батьківщини, а не внаслідок поранення, контузії чи каліцтва.

Таким чином, відповідачем правомірно вказано у відповідях на звернення позивачів, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, станом на час звернення і розгляду заяв, не мали права на отримання статусу «Члена сім'ї загиблого» та видачу відповідного посвідчення.

Отже, Управління праці та соціального захисту населення Нововолинського міськвиконкому свою відповідь від 20.12.2017 року №Р-438 та відповідь від 23.02.2018 року №Р-66 винесло на підставі і в межах чинного законодавства України. Тому, позовні вимоги щодо визнання протиправною відмови не підлягають до задоволення.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до абзацу 8 пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було внесено зміни Законом України № 2203-VIII від 14.11.2017 року, які набули чинності 24.02.2018 року. Вони викладені так: слова «поранення, контузії чи каліцтва», «поранення, контузії або каліцтва» замінено словами «поранення, контузії, каліцтва або захворювання».

Враховуючи внесені зміни до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (з 24.02.2018 року), у позивачів виникло право на встановлення статусу «Член сім'ї загиблого», так як ОСОБА_4 помер від захворювання, пов'язаного із захистом Батьківщини. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 тепер підпадають під визначення «особи, на яких поширюється чинність цього Закону», визначених абзацом 8 пункту 1 статті 10 Закону (зі змінами) і мають право на встановлення їм статусу «Член сім'ї загиблого» та видачу посвідчення.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивачів про зобов'язання встановити ОСОБА_1, дружині померлого ОСОБА_4, батькові померлого ОСОБА_2 та сину померлого ОСОБА_3 статус особи, на яку поширюється Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та видати їм посвідчення «Член сім'ї загиблого», виходячи з наступного.

Питання про призначення та здійснення соціальних виплат відноситься до дискреційних (виключних) повноважень суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Тобто, дискреційні повноваження дають можливість на власний розсуд (без узгодження) визначати зміст рішення або вибрати один із кількох варіантів рішення.

Управління праці та соціального захисту населення Нововолинського міськвиконкому при вирішенні питання про встановлення статусу особи, на яку поширюється Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та видачу відповідного посвідчення наділене дискреційними повноваженнями, а тому при наявності звернення, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний самостійно прийняти рішення.

Суд не вправі перебирати на себе дискреційні повноваження відповідача, а тому в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача встановити статус особи, на яку поширюється Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та видати відповідне посвідчення слід відмовити.

Суд вважає за необхідне роз'яснити позивачам, що вони мають право повторно звернутися до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області із заявою про видачу посвідчення «Член сім'ї загиблого» відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302. Підставою такого повторного звернення буде внесенням змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо посилення соціального захисту учасників антитерористичної операції, учасників Революції Гідності та членів сімей загиблих таких осіб» №2203-VIII від 14.11.2017 року), відповідно до яких з 24.02.2018 року (дата набрання змінами законної сили) позивачі підпадають під визначення абзацу 8 пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме «особи, на яких поширюється чинність цього Закону».

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255, 295 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.А. Волдінер