Справа № 826/6668/17
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 червня 2018 року № 826/6668/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Добрянської Я.І., суддів Кузьменка В.А., Федорчука А.Б. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Державної служби зайнятості Міністерства соціальної політики України,

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної служби зайнятості Міністерства соціальної політики України в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України, яка виразилась у ненаданні інформації за запитом, поданим ОСОБА_1 12.12.2016р. до Берегівського міськрайонного центру зайнятості направленим у подальшому до Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України;

- зобов'язати Державну службу зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України надати ОСОБА_1 інформацію за запитом поданим 12.12.2016р. до Берегівського міськрайонного центру зайнятості направленим у подальшому до Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно не надано відповідь на запит позивача поданий до Берегівського міськрайонного центру зайнятості, який в подальшому був перенаправлений за належністю до Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України.

Відповідачем подано заперечення на адміністративний позов в якому зазначає, що запит на отримання публічної інформації поданий позивачем до Берегівського міськрайонного центру зайнятості ним не отримувався, а про існування такого запиту йому стало відомо тільки з адміністративного позову. В подальшому, ознайомившись із копією запиту, відповідачем листом від 06.09.2017р. було надано відповідь на запит позивача.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо можливості перейти до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до КАС України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено.

12.12.2016р. позивач звернувся із запитом на отримання публічної інформації № 2 до директора міськрайонного центру зайнятості в якому просив надати інформацію:

1. щодо максимального та мінімального розміру одноразової виплати допомоги для організації безробітним підприємницької діяльності, встановленого правлінням Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, станом на дату звернення;

2. яка сума коштів передбачена бюджетом Фонду ЗОДДССУнВБ на поточний рік для одноразових виплат допомоги по безробіттю?

3. яка сума коштів станом на дату звернення використана?

4. яка сума коштів передбачена бюджетом Фонду ЗОДДССУнВБ на 2017 рік для одноразових виплат допомоги по безробіттю? (а.с. 19)

Листом Берегівського міськрайонного центру зайнятості від 14.12.2016р. № 957 надано відповідь лише на перше питання зазначене у запиті. Одночасно, зазначено, що по суті інших запитань не можуть надати інформацію, оскільки не є розпорядниками такої інформації, а відтак перенаправляють запит позивача за належністю до Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України. (а.с. 20-21)

Позивач не отримавши відповідь на запит від відповідача та вважаючи, що ненадання відповіді обумовлене протиправною бездіяльністю відповідача, звернувся до суду для захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації", метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Окрім цього, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють:

1) інформацією про стан довкілля;

2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;

3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян;

4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся із запитом від 12.12.2016р. на адресу Берегівського міськрайонного центру зайнятості, який листом від 14.12.2016р. надав відповідь лише на одне з чотирьох питань зазначених у запиті, з посиланням на те, що не володіє запитуваною інформацією, а відтак в частині інших питань перенаправляє запит позивача за належністю до Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України.

Однак, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази перенаправлення Берегівським міськрайонним центром зайнятості запиту позивача та отримання його відповідачем.

Окрім цього, в матеріалах справи наявна довідка видана юридичним управлінням Державної служби зайнятості (Центральний апарат) в якій зазначено, що станом на 18.09.2017р. на адресу Державної служби зайнятості (Центральний апарат) не надходило письмово чи в електронній формі запиту на публічну інформацію ОСОБА_1 від 12.12.2016р. № 2 та листа Берегівського міськрайонного центру зайнятості щодо направлення запиту за належністю до Служби. (а.с. 27)

Більше того, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач ознайомившись зі змістом адміністративного позову та зокрема, копією запиту позивача від 12.12.2016р. № 2, листом від 06.09.2017р. № 33/09/4941-17 надав відповідь на запит позивача. (а.с. 25-26)

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності щодо не надання відповіді на запит позивача, який мав бути перенаправлений від Берегівського міськрайонного центру зайнятості, оскільки в матеріалах справи відсутні докази такого перенаправлення та отримання запиту відповідачем до моменту звернення позивача до суду.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задовлленню.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. 77, 122, 123, 242, 243, 251, 255 КАС України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено за правилами встановленими ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.І. Добрянська

Судді В.А. Кузьменко

А.Б. Федорчук