Справа № 761/41870/17
Суддя: Притула Н. Г.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/295/2018
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І.,

за участі представника позивача: Колесник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2017 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: визнати протиправними дії відповідача щодо застосування до розміру пенсії за вислугу років позивача підвищеної у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності (внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби), обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого Законом України від 08.07.2011 року №3668-VІ (зі змінами); визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу підвищення (доплати) до пенсії за вислугу років, встановлених як інваліду війни другої групи, за період з 01.12.2014 року до 31.05.2016 року; зобов`язати відповідача виплатити позивачу недоплачену суму пенсії з урахуванням підвищення (доплати) до пенсії як інваліду війни другої групи) за період з 01.12.2014 року по 31.05.2016 року з нарахуванням компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Вимоги обгрунтовані тим, що з 16.03.2011 року позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

На виконання рішень суду у серпні 2017 року відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача без обмеження граничного розміру пенсії та виплачено недоплачену частину пенсії з 01.06.2016 року.

Однак позивач з наданих відповідачем розрахунків пенсії дізнався про нараховані пенсії, не отримані позивачем з вини відповідача.

Так 13 листопада 2014 року позивачу була встановлена друга група інвалідності та було підвищено пенсію за вислугу років відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів». Новий розмір пенсії з урахуванням підвищення, доплати до пенсії як інваліду війни другої групи з 01.12.2014 року становив 16 858,94 грн., а з 01.01.2016 року 16 958,94 грн., проте виплата пенсії здійснювалась у тому ж розмірі що і раніше встановлений 13 376,39 грн.

Таким чином позивач зазначає, що хоч відповідач і визнав право позивача на отримання підвищень, однак нараховані суми не виплатив.

Позивач звертався до відповідача із заявою про здійснення виплати належних сум, проте відповідач відмовив у виплаті, оскільки діючим законодавством встановлено обмеження щодо виплати пенсії.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. До суду заперечення (відзив) на заявлені вимоги не надішли.

А тому на підставі положень статті 205 КАС України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в м.Києві з 16.03.2011 року та отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 90% грошового забезпечення.

13 листопада 2014 року позивачу була встановлена друга група інвалідності довічно в зв`язку із захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Як зазначає позивач, відповідач не вірно здійснював нарахування пенсії, тому він для захисту порушеного права звернувся до суду із позовом.

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 24.03.2017 року задоволено позов ОСОБА_1 та визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії за вислугою років - протиправними. Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 90% від розміру його середнього заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії на підставі довідки Київського військового міського комісаріату від 20.12.2016 року № ВСЗ/3114/1 та виплатити різницю між фактично отриманою на належною до сплати суми пенсії за вислугу років з 01.06.2016 року по 24 березня 2017 року.

Додатковою постановою від 17.05.2017 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування до розміру пенсії ОСОБА_1 обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати пенсію за вислугу років ОСОБА_1 з розрахунку 90 % грошового забезпечення, зазначеного в довідці Київського міського військового комісаріату про розмір грошового забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії від 20 грудня 2016 року № ВСЗ/3114/1, без обмеження максимального розміру пенсії до наступного перерахунку пенсії на умовах та відповідно до законодавства.

Позивач звертаючись до суду з позовом зазначав, що йому не доплачено частину пенсії за період з 01.12.2014 року по 31.05.2016 року у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності.

З нарахувань пенсії позивача, які здійснені 01.12.2014 року, 01.01.2015 року вбачається, що позивачу нараховувалась пенсія в розмірі 16 858,94 грн. з урахуванням надбавки як інваліду війни 2 групи в сумі 379,60 грн., проте до виплати пенсія становить 13 376,39 грн. (з урахуванням максимального розміру пенсії).

З 01.01.2016 року нараховувалась пенсія в загальному розмірі 16 958,94 грн. в тому числі надбавка як інваліду війни 2 групи в сумі 429,60 грн., а виплачувалась пенсія в розмірі 13 376,39 грн. (з врахуванням обмеження).

З довідки, яка видана 05.04.2018 року Головним управлінням пенсійного фонду України в м.Києві вбачається, що ОСОБА_1 за період з квітня 2011 року по травень 2016 року виплачувалась пенсія в сумі 13 376,39 грн.

14 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в м.Києві із заявою в якій просив здійснити виплату недоплаченої частини пенсії у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності за період з 01.06.2014 року по 31.05.2016 року.

Листом від 15.09.2017 року за №21875/03/М-215/1 Головне управління пенсійного фонду України в м.Києві повідомило позивача, що пенсія йому виплачується у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема на підставі п.1 ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.01.2011 року встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Стаття 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Суд звертає увагу на те, що пенсію позивачу було призначено у березні 2011 року, тобто до набрання законної сили Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, а тому його пенсія не підлягає обмеженню максимальним розміром.

Крім того, відповідно до ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача з 01 грудня 2014 року по 31 травня 2016 року з нарахуванням компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Водночас суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у виплаті позивачу підвищення (доплати) до пенсії за вислугу років, встановлених як інваліду війни другої групи, за період з 01.12.2014 року до 31.05.2016 року та зобов`язання відповідача виплатити позивачу недоплачену суму пенсії з урахуванням підвищення (доплати) до пенсії як інваліду війни другої групи) за період з 01.12.2014 року по 31.05.2016 року, так як таке підвищення нараховувалось, а не виплачувалось на підставі Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VІ (зі змінами).

Отже, аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 77, 241, 242, 296 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в м.Києві щодо застосування до розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , підвищеної у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності (внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби), обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VІ (зі змінами).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму пенсії (з урахуванням підвищення (доплати ) до пенсії як інваліду війни другої групи) за період з 1 грудня 2014 року по 31 травня 2016 року без обмеження максимального розміру пенсії, з нарахуванням компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

У решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Шевченківський районний суд міста Києва).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16 травня 2018 року

Суддя: Н.Г.Притула