Справа № 345/88/18
Суддя: Кардаш О. І.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/88/18
Провадження № 2-а/345/64/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суду Івано-Франківської області у складі головуючої судді Кардаш О.І., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Надівської Руслани Василівни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позов мотивує тим, що відповідачем 26.12.2017 винесено постанову № 04.4-23/24 про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 53 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Позивач вважає дану постанову незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Суть вчиненого правопорушення полягає у тому, що на підставі укладених 14.04.2017 року та 01.09.2017 року між ДНЗ «Войнилівський професійний ліцей» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 договорів щодо допомоги підготовки робітничих кадрів для професії «Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва», ОСОБА_3, ОСОБА_4 користуються земельними ділянками, загальною площею 131,8175 га, шляхом вирощування сільськогосподарської продукції». І жодним чином в обставинах справи не зазначається в чому полягає суть «нецільового використання землі».

Як вірно зазначається в оскаржуваній постанові, то земельні ділянки надані ліцею в постійне користування для дослідних і навчальних цілей. При цьому земельні ділянки, які знаходяться в постійному користуванні ліцею за цільовим призначенням відносяться до «земель сільськогосподарського призначення». В постанові про накладення адміністративного стягнення вказується, що позивачем порушено п. «а» ч. 1 ст. 96 ЗК України. Дана норма права зазначає, що землекористувачі зобов'язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням. Тож, оскільки земельні ділянки в кількості 103,88878 га оброблені для вирощування сільськогосподарської продукції, то цільове призначення земель не порушено.

З приводу зазначення в оскаржуваній постанові про обставини адміністративної справи, а саме що ОСОБА_3, ОСОБА_4 користується земельними ділянками загальною площею 131,8175 га, шляхом вирощування сільськогосподарської продукції, то такого ніколи не було. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 лише надано допомогу в обробітку земель, які перебувають в постійному користуванні ДНЗ «Войнилівський професійний ліцей», в загальній кількості 103,88878 га, а не 131,8175 га, як зазначено в протоколі.

При цьому позивач зазначає, що однією із навчальних цілей ДНЗ «Войнилівський професійний ліцей» є підготовка кваліфікованих робітників з професії «тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва», тому для підготовки кваліфікованих робітників ДНЗ «Войнилівський професійний ліцей» повинен: організувати закріплення учнями одержаних на уроках теоретичного та виробничого навчання первинних навичок та професійних умінь; оволодіння сучасною технікою, механізмами, інструментами, технологіями, опанування прогресивних форм організації праці; здобуття необхідних практичних навичок самостійного та якісного виконання робіт.

Однак застаріла матеріально-технічна база ДНЗ «Войнилівський професійний ліцей» та недостатність фінансування навчального процесу зі сторони бюджету не дозволяють навчальному закладу самостійно в повній мірі виконати весь спектр робіт по підготовці кадрів. У зв'язку із цим ДНЗ «Войнилівський професійний ліцей» постійно залучає до навчально-виробничого процесу третіх осіб, які шляхом надання допомоги (надання техніки, ПММ, насіння, мінеральних добрив) долучаються до підготовки кваліфікованих робітників. Саме з цією метою і укладались договори щодо допомоги підготовки робітничих кадрів для професії «Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва». То ж у зв'язку із вищенаведеним, позивач наголошує, що ним, як директором ДНЗ «Войнилівський професійний ліцей», не вчинено жодного адміністративного проступку.

Також згідно договорів щодо допомоги підготовки робітничих кадрів для професії «Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва», то ДНЗ «Войнилівський професійний ліцей» не передавав земельні ділянки в оренду чи користування ОСОБА_3, ОСОБА_4, а виключно залучав даних осіб до обробітку цієї землі, оскільки своїми власними силами ДНЗ «Войнилівський професійний ліцей» не в змозі обробити всі земельні ділянки, які перебувають у користуванні ліцею. За таких обставин відсутнє саме порушення норм Земельного кодексу, а, відповідно, і відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП. Тому позивач просить скасувати постанову № 04.4-23/24 від 26.12.2017року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 53 КУпАП.

Відповідачем надано суду відзив на позов (а.с.45-51), згідно якого просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що право самостійного господарювання, як право, надане ч.1 ст.95 ЗК України саме землекористувачеві, згідно умов договору щодо допомоги підготовки робітничих кадрів для професії «Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва» використовується не землекористувачем (ДНЗ «Войнилівський професійний ліцей»), якому належить земельна ділянка на праві постійного користування, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4, шляхом вирощування сільськогосподарської продукції, що суперечить вимогам вказаної норми права.

Відповідач вказує, що земельні ділянки, які використовують ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не належать їм на жодному з передбачених чинним законодавством титулів - праві власності чи праві оренди, отже, землекористування здійснюється останніми за відсутності законодавчо визначеної підстави. Відповідно до ч.3 ст.22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, в тому числі сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства. Втім земельна ділянка, з огляду на умови договору щодо допомоги підготовки робітничих кадрів для професії «Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва» фактично використовується ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Таким чином, всупереч положенням п.а ч.1 ст.96 ЗК України, використання земельної ділянки здійснюється не за цільовим призначенням. Отже, процесуальних та правових порушень при проведенні перевірки за дотриманням земельного законодавства державним інспектором Надівською Р.В. не допущено, факт порушення земельного законодавства засвідчений відповідними процесуальними документами, складеними у встановленому законом порядку, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі представника, позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задоволити.

Відповідач - державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Надівська Руслана Василівна повторно не з'явилася в судове засідання, про час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином (а.с.76,96). З урахуванням положень ч.3 ст.205 КАС України, у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи в судове засідання повторно не з'явився, проте до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із тим, що представник трьої особи зайнятий в іншій справі (а.с.98). Суд бере до уваги, що аналогічні клопотання про відкладення розгляду справи неодноразово подавалися різними представниками третьої особи (а.с.70, 77, 91). Враховуючи, що Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області уповноважені представляти декілька осіб (а.с.71,93,100), клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю явки в судове засідання одного із представників, не підлягає задоволенню. За таких обставин, з урахуванням положенням ст.205 КАС України, неявка третьої особи не перешкоджає рогляду справи.

Відповідно до положень ч.9 ст.205 КАС України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд вирішив розглядати справу у письмовому провадженні.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Надівською Р.В. 26.12.2017 винесено постанову № 04.4-23/24 (а.с. 7-8), якою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Згідно вищевказаної постанови позивач порушив вимоги п. а ч. 1 ст. 96, п. б ч. 1 ст. 211 ЗК України, а саме: земельні ділянки, загальною площею 131,8175 га, із кадастровими номерами НОМЕР_1 за межами населеного пункту с.Томашівці Калуського району, що надані в постійне користування ДНЗ «Войнилівському професійному ліцею» для дослідних і навчальних цілей використовуються ОСОБА_4 згідно договору щодо допомоги підготовки робітничих кадрів для професії «Тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва» від 01.09.2017 року та ОСОБА_3 згідно договору щодо допомоги підготовки робітничих кадрів для професії «Тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва» від 14.04.2017 року, шляхом вирощування сільськогосподарської продукції.

Диспозиція статті 53 КУпАП передбачає відповідальність за використання земель не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об'єктів, які негативно впливають на стан земель, неправильна експлуатація, знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень.

Статтею 1 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що цільовим призначенням є використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Як випливає з ст. 19 Земельного кодексу України основою для визначення цільового призначення земельної ділянки є її належність до відповідної категорії земель і відповідного способу використання.

Частиною 2 ст. 22 Земельного кодексу України встановлено, що до земель сільськогосподарського призначення відносяться а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Частина 3 ст. 22 Земельного кодексу України містить перелік видів діяльності, для провадження яких можуть застосовуватися землі сільськогосподарського призначення. Так, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, в тому числі, сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства.

З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що земельні ділянки, які розташовані на території Томашівської сільської ради Калуського району, а саме: земельна ділянка, площею 46,4288га, кадастровий номер НОМЕР_5 (а.с.16); земельна ділянка, площею 28,8929 га, кадастровий номер НОМЕР_3 (а.с.17); земельна ділянка, площею 24,5686га,НОМЕР_2 (а.с.18); земельна ділянка, площею 15,8684 га,НОМЕР_4 (а.с.19); земельна ділянка, площею 16,0588 га,НОМЕР_6 (а.с.20) надані на праві постійного користування Державному навчальному закладу «Войнилівський професійний ліцей».

У статуті ДНЗ «Войнилівський професійний ліцей» передбачено, що до основних його повноважень і напрямків діяльності належить навчально-виробнича, навчально-методична, фінансово-господарська та виробничо-комерційна діяльність; організація виробничого навчання учнів, слухачів на виробництві та у сфері послуг. Для забезпечення підготовки та підвищення кваліфікації робітничих кадрів професійний ліцей має відповідну навчально-матеріальну базу та земельну ділянку відповідно до паспортів, технічної документації та актів права власності, тощо. Також, згідно п. 2.6 статуту ліцею, з метою сприяння розвитку навчально-матеріальної та соціально-побутової бази, забезпечення професійно-практичної підготовки, вирішення соціальних та інших питань працівників, учнів, слухачів, професійний ліцей може укладати угоди з підприємствами, установами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (а.с.33 зворот).

Згідно договору щодо допомоги підготовки робітничих кадрів для професії «Тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва» від 01.09.2017 року, укладеного між ДНЗ «Войнилівський професійний ліцей» та ОСОБА_4 (а.с.11-12), а також договору щодо допомоги підготовки робітничих кадрів для професії «Тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва» від 14.04.2017 року, укладеного між ДНЗ «Войнилівський професійний ліцей» та ОСОБА_3 (а.с.13-14) учасники за цим договором приймають на себе зобов'язання об'єднати свої зусилля і спільно діяти для досягнення спільної мети. Метою даних договорів є закріплення учнями одержаних на уроках теоретичного та виробничого навчання первинних навичок та професійних умінь, оволодіння сучасною технікою, механізмами, інструментами, технологією, опанування прогресивних форм організації праці, здбуття необхідних практичних навичок самостійного та якісного виконання робіт, а також для для досягнення встановленого рівня кваліфікації і забезпечення соціальної, психологічної і професійної адаптації учнів у групових колективах. Згідно умов п. 2.1 вказаних договорів , для досягнення мети за цим договором учні ліцею будуть проходити виробниче навчання, практику згідно навчальних планів і програм ліцею.

Тобто метою вказаних договорів є не передача земельної ділянки в оренду, а створення умов для практичного навчання студентів та набуття ними професійних навичок роботи, забезпечення цільового практичного використання земельних ділянок, шляхом спільного обробітку для досягнення навчальних цілей. Відчуження земельних ділянок іншим особам, зміна її стану чи призначення не відбулась.

Таким чином, суд вважає, що умови договорів щодо допомоги підготовки робітничих кадрів для професії «Тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва» від 01.09.2017 року та 14.04.2017 року повністю кореспондуються із умовами статуту ДНЗ «Войнилівського професійного ліцею» та відповідають вимогам цільового призначення та використання спірних земельних ділянок ліцею, які передані державою для його професійної діяльності і за умовами вказаних договорів землі навчального закладу не передавалися для використання ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що потягло б за собою зміну цільового призначення, згідно диспозиції ст. 53 КУпАП.

Крім того, відповідно до інформації, наданої ДНЗ «Вонийлівський професійний ліцей» (а.с.15) фізичною особою ОСОБА_3 надано допомогу по обробітку земель, які перебувають в постійному користуванні ДНЗ «Войнилівський професійний ліцей», а саме: 13,55888 га на земельній ділянці № НОМЕР_6 (під парами); 15,8684 га на земельній ділянці № НОМЕР_4 (під парами); 24,5686 га на земельній ділянці № НОМЕР_2 (засіяно озимою пшеницею). Фізичною особою ОСОБА_4 надано допомогу по обробітку земель, які перебувають в постійному користуванні ДНЗ «Войнилівський професійний ліцей», а саме: 28,8929 га на земельній ділянці № НОМЕР_3 (засіяно озимою пшеницею); 21 га на земельній ділянці № НОМЕР_5 (засіяно озимою пшеницею).

Отже, земельні ділянки, про які йде мова в оскаржуваній постанові, є земельними ділянками сільськогосподарського призначення, що використовуються позивачем виключно за своїм цільовим призначенням. Те, що земельні ділянки спільно оброблялися ДНЗ «Войнилівський професійний ліцей» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4, для створення відповідної навчальної бази, не свідчить про зміну цільового призначення земельних ділянок.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.74 КАС України).

Матеріали справи не містять доказів правопорушення з боку позивача та того, що позивач при укладеннідоговорів щодо допомоги підготовки робітничих кадрів для професії «Тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва» від 01.09.2017 року та 14.04.2017 року, як посадова особа, використав землі навчального закладу не за цільовим призначенням.

За вимогами статті 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Доказів, які б підтверджували, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП, відповідачем суду не надано.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що постанова № 04.4-23/24 від 26.12.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 19,22 ЗК України, ст. ст. 53, 280 КУпАП та керуючись ст.ст. 2, 72-74, 77, 205, 243-245, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Постанову № 04.4-23/24 від 26.12.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя :