Справа № 826/2219/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 червня 2018 року № 826/2219/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз"
до Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, №, № від 28.09.2016 року,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (надалі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (надалі - Відповідач), в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, №, №, № від 28.09.2016 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 27.02.2017 р., відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 06.06.2017 р.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що камеральна перевірка з питань своєчасності сплати ТОВ "Карпатигаз" самостійно визначеного податкового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу була проведена Відповідачем поза межами наданої йому законодавчої компетенції. Також Позивач заперечує висновки Акту перевірки від 05.09.2016 року №223/20-16-12-23/337504782 щодо порушення ТОВ "Карпатигаз" вимог п. 57.1 ст. 57 та п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України в частині недотримання строку 10-денного строку сплати податкового зобов'язання з тієї підстави, що затримка у перерахуванні податку до відповідного бюджету виникла виключно з вини обслуговуючого банку.

Представник Відповідача проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні, оскільки борг позивача утворився внаслідок порушення строків сплати самостійно задекларованих грошових зобов'язань, визначених в податкових розрахунках, які є узгодженими.

Представниками сторін подано суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності в письмовому провадженні.

В судовому засіданні 06.06.2017 року, Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні у відповідності до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції станом на червень 2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходиться на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що 17.05.2016 року ТОВ "Карпатигаз", як оператором спільної діяльності між ПАТ "Укргазвидобування", ТОВ "Карпатигаз" і компанією Місен Ентерпрайзіс АБ за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 року, подало до Південної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області електронні звітні податкові декларації з рентної плати за квітень 2016 року, що підтверджується копіями декларацій з роздруківкою квитанцій № 2 про доставку електронного документу до податкової інспекції, які містяться в матеріалах справи.

З податкових декларацій (№ від 19.05.2016 року (Красноградський район) та податкової декларації № від 19.05.2016 року (Валківський район)) вбачається, що ТОВ "Карпатигаз" задекларувало до сплати за звітний період податкове зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у розмірі: по Красноградському району - природний газ 4454265,15 грн., газовий конденсат 80153,25 грн.; по Валківському району - природний газ 41323449,19 грн., газовий конденсат 2403670,91 грн.

Позивач зазначає, що 30.05.2016 року з метою своєчасної та повної сплати вказаного податкового зобов'язання Товариством в електронній системі "Система дистанційного банківського обслуговування клієнтів IFOBS" (надалі - Клієнт-банк) було сформовано та направлено на проведення платежу обслуговуючому банку (ПАТ "Сбербанк") електронні платіжні доручення №1450, №1451, № 1459, №1460.

Вищезазначені платіжні документи хоч і були прийнятий банком 30.05.2016 року (в межах операційного), однак операція за ним була проведена лише наступного дня (31.05.2016 року).

Співробітниками Південної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірка підприємства "Договір про спільну діяльність від 10.06.2002 року №3 - уповноважена особа ТОВ "Карпатигаз" (2), з питань несвоєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання з рентної плати за користування надрами.

За результатами перевірки складено Акт перевірки від 05.09.2016 року №223/20-16-12-23/337504782 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки Контролюючим органом встановлено, що Позивачем несвоєчасно сплачено узгодженого грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами (природного газу, газового конденсату), передбаченого п. 57.1 ст. 57 та п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України, а саме: граничний термін сплати (до 30.05.2016 року) податку по Красноградському району - природний газ 4454265,15 грн., газовий конденсат 80153,25 грн.; по Валківському району - природний газ 41323449,19 грн., газовий конденсат 2403670,91 грн. - було прострочено на один день.

Позивачем подано до Контролюючого органу заперечення на Акт перевірки, за результатом розгляду заперечень, Контролюючий орган Листом від 26.09.2016 р. №2575/10/20-16-12-48повідомив, що залишив висновки Акту перевірки без змін.

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.09.2016 року: №, яким за порушення Позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання у розмірі 41323449,20 грн. з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу всього на 1 календарний день, нарахував платнику податків штраф у сумі 4132344,92 грн., що складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання; №, яким за порушення Позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання у розмірі 2403670,90 грн. з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату всього на 1 календарний день, нарахував платнику податків штраф у сумі 240367,09 грн., що складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання; №, яким за порушення Позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання у розмірі 80153,30 грн. з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату всього на 1 календарний день, нарахував платнику податків штраф у сумі 8015,33 грн., що, складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання; №, яким на підставі абз. 2 ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання у розмірі 4454265,20 грн. з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу всього на 1 календарний день, нарахував платнику податків штраф у сумі 445426,52 грн., що складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання.

Не погоджуючись з спірними податковими повідомленнями-рішеннями Позивачем подано скарги до ГУ ДФС у Харківській області і до ДФС України, за результатом розгляду скарги ГУ ДФС у Харківській області прийнято рішення від 18.11.2016 р. №6400/10/20-40-10-01-14, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення, а скаргу Позивача без задоволення та рішення ДФС України від 25.01.2017 р. №1497/6/99-99-11-03-01-25, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення, а скаргу Позивача без задоволення.

Позивач вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

За приписами норм ч. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) платник податків зобов'язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В розумінні норми ст. 36 цього Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Зокрема, базові звітні (податкові) періоди для подання податкових декларацій з податку на додану вартість визначені нормами п. 49.18 ст. 49 ПК України.

Підпунктом 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Аналогічно п. 257.1 ст. 257 ПК України визначено, що базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З контексту наведених вище норм Кодексу слідує, що податкові декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за квітень 2016 року мала бути подана платником податку не пізніше 20.05.2016 року, а строк сплати податкового зобов'язання за такою декларацією настає протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, тобто з 21.05.2016 року по 30.05.2016 року включно.

Відповідно до п. 31.1 і п. 31.3 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

Відповідно до п. 20.1.19 ст. 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п. 111.2 ст. 111 ПК України).

Зокрема, згідно з абз. 2 п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу: у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, - при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання; у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу, - при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що з метою погашення самостійно задекларованої суми рентної плати за користування надрами для видобування природного газу Позивачем в електронній системі "Клієнт-банк" сформовані платіжні доручення №1450 від 30.05.2016 року на суму 50153,25 грн.; №1451 від 30.05.2016 року на суму 4454265,15 грн.; №1459 від 30.05.2016 року на суму 2404192,31 грн.; №1460 від 30.05.2016 року на суму 41323449,19 грн.

Позивач зазначає, що вказані платіжні доручення в той же день були відправлені ним до обслуговуючого банку - ПАТ "Сбербанк" та отримані банком 30.05.2016 року у межах операційного часу (а саме о 16 год. 41 хв.).

Відповідно до умов п. 3.5 додаткової угоди №2 від 17.08.2012 року до договору банківського рахунку №Т130-010000077 від 17.08.2012 року, укладеного між ТОВ "Карпатигаз" (як клієнтом) і ПАТ "Сбербанк", визначено, що електронні платіжні документи приймаються та виконуються банком в операційний час, що встановлений банком, виключно в день отримання таких електронних платіжних доручень.

Однак, всупереч вимог п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та умов договору банківського рахунку, операція за результатами отримання 30.05.2016 року платіжного доручення Позивача була проведена банком на наступний день (31.05.2016 року).

На підтвердження наведених обставин позивач надав суду копії наступних документів: копію роздруківки електронних платіжних доручень від 30.05.2016 року №1450, №1451, №1459, №1460 без відміток банку про одержання такого платіжного документу та його проведення (відсутні дати); виписку ПАТ "Сбербанк" по особовому рахунку ТОВ "Карпатигаз" №0077 за 27.05.2016/30.05.2016 року з відомостями про проведені операції та наявний залишок коштів на рахунку; роздруківок скрін-шотів з електронної системи "Клієнт-банк" 30.05.2016 року; договору банківського рахунку №Т130-010000077 від 17.08.2012 року та додаткової угоди №2 від 17.08.2012 року до такого договору; листа ТОВ "Карпатигаз" №01/06-5 від 01.06.2016 року, адресованого керуючому Харківського відділення №3 ПАТ "Сбербанк", про проставлення відміток про дату отримання ряду платіжних доручень, датованих 30.05.2016 роком, (в тому числі платіжні доручення №1450, №1451, №1459, №1460), на їх паперових примірниках і повідомлення про причини їх невиконання 30.05.2016 року, - без доказів направлення (вручення) цього листа адресату (а.с. 75-82).

Для з'ясування всіх обставин справи Судом надіслано на адресу ПАТ "Сбербанк" Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року про надання інформації про отриманих Банком платіжних доручень (від 30 травня 2016 року № 1450; від 30 травня 2016 року №1451; від 30 травня 2016 року №1459; від 30 травня 2016 року №1460) від Позивача та передання даних платіжних доручень до СЕП НБУ.

На адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов Лист від 17.11.2017 р. №12435/4/07-2-1 за підписом керівника Центру супроводження розрахункових операцій ПАТ "Сбербанк" (надалі - Лист Банку №12435/4/07-2-1)

В Листі Банку №12435/4/07-2-1, зазначається, що платіжні доручення: №1450 на суму 50153,25 грн.; №1451 на суму 4454265,15 грн.; №1459 на суму 2404192,31 грн.; №1460 на суму 41323449,19 грн. надійшли до Банку від 30.05.2016 року, в той же день Банком було надіслано платіжні доручення до СЕП НБУ, проте, НБУ повернув їх без виконання в зв'язку з надходженням після 18:00 год.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що платіжні доручення були передані Банку 30.05.2016 р. о 16:41 год..

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 №2346-III ініціювання переказу здійснюється за платіжним дорученням.

Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Пунктом 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Порядок прийняття, реєстрації банками платіжних доручень, списання коштів з рахунків платника та виконання платіжних доручень встановлені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року №22 (далі по тексту - Інструкція), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за №377/8976.

Відповідно до п. 2.14 вказаної Інструкції банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувача - "Дата надходження в банк стягувача" (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп "Вечірня".

Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту "Дата надходження", який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

У розрахункових документах дата, зазначена в реквізиті "Дата виконання", має відповідати: даті списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку; даті списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунку банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня (п. 2.19 Інструкції).

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що виконання платником обов'язку по перерахуванню в бюджет суми грошового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум грошових зобов'язань. Тобто платник податку, зборів або інших платежів, надавши банку платіжне доручення про сплату відповідних сум в межах операційного часу банку, вважається таким, що виконав свої податкові зобов'язання перед бюджетом в повному обсязі, при цьому, відповідальність за подальший переказ сум податкового зобов'язання несе банк.

Отже, з моменту прийняття банком зобов'язання з виконання доручення клієнта на переказ коштів, платник внесків не може нести відповідальності у вигляді штрафних санкцій за невчасну сплату внесків, за умови, що такий платних звернувся до банку у строк, встановлений для сплати цих внесків.

Відповідно до п. 129.6 ст. 129 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Таким чином, неперерахування банком грошових коштів, які направляються на сплату податків, зборів або інших обов'язкових платежів за своєчасно поданим платіжним дорученням та за наявності коштів на рахунку платника, виключає відповідальність платника податку.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд прийшов до висновку, що Позивачем в межах строку 30.05.2016р. сформовано та подано до виконання банком платіжні доручення.

Крім того, Суд звертає увагу, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету.

А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то обмежений час на СЕП НБУ до 18:00 год. під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою ПК строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК штрафних (фінансових) санкцій.

Враховуючи вищенаведене, Суд приходить до висновку, що в даному випадку Контролюючим органом без з'ясування всіх обставин справи застосовано до Позивача штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених зобов'язань.

Крім того, Суд вважає за доцільне надати оцінку посиланням Позивача на порушення Відповідачем законодавчо встановленого порядку проведення камеральної перевірки.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно визначення, наведеного у пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Порядок проведення камеральних перевірок врегульований ст. 76 ПК України. А саме така перевірка проводиться посадовими особами податкового органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення перевірки не обов'язкова.

Згідно з пунктом 76.2 цієї ж статті порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Пунктом 86.2 ст. 86 ПК України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами податкового органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

При цьому, акт про результати камеральної перевірки може стати підставою для донарахування податкових зобов'язань, про що платнику повідомляють податковим повідомленням - рішенням. Повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його замісником) протягом 10 робочих днів, наступних за днем вручення платнику податків акту перевірки (п. 86.8 ст. 86 ПК України).

Також, питання проведення камеральних перевірок врегульовано Методичними рекомендаціями щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, затвердженими наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 року №165 (далі по тексту - Методичні рекомендації).

Зокрема, відповідно до п.п. 2.5.1 п. 2.1 Методичних рекомендацій після закінчення строку, наданого платнику податків в інформаційному (електронному) повідомленні для самостійного виправлення помилок, проводиться камеральна (електронна) перевірка, за наслідками якої складається (формується): у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності - Акт про результати камеральної перевірки.

З аналізу вищенаведених норм ст. 75 і 76 ПК України (в редакції чинній на момент проведення перевірки станом на 05.09.2016 року) вбачається, що предметом камеральної перевірки у даному випадку може бути лише податкова звітність, тобто правильність відомостей, зазначених у відповідній податковій звітності.

Натомість у зв'язку з внесеними змінами до ПК України, починаючи з 01.01.2017 року пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 цього Кодексу викладено у новій редакції, яка передбачає, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Тобто, право проведення перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання в межах камеральної перевірки надано контролюючому органу лише з 01.01.2017 року.

Дослідивши зміст Акту перевірки, Суд встановив, що предметом вказаної перевірки були виключно питання своєчасності сплати товариством грошового зобов'язання з рентної плати, задекларованого у податковій декларації за квітень 2016 року, а не правильності заповнення такої декларації.

Таким чином, з тексту Акту перевірки вбачається, що предметом перевірки була своєчасність сплати грошових зобов'язань з рентної плати, в той час, як відповідно до приписів норм ст. 75 ПК України вказані питання є предметом саме документальної перевірки. Підстави та порядок проведення документальної перевірки передбачені ст.ст. 75 78 і 79 ПК України.

Отже, Відповідач, провівши фактично документальну невиїзну перевірку позивача, без дотримання наведених вище норм ПК України, оформив її результати як за наслідками камеральної перевірки. Крім того, порушивши порядок проведення камеральних перевірок, відповідач не дотримався вимог Методичних рекомендацій в частині питань, які можуть бути предметом камеральної перевірки, та склав акт, який теж не відповідає вимогам, вказаним у Методичних рекомендаціях.

З огляду на встановлені у справі обставини та наведені норми матеріального права суд вважає дії Відповідача по проведенню перевірки з питань своєчасності сплати грошового зобов'язання, за результати якої оформлені актом від 05.09.2016 року №223/20-16-23/337504782, є протиправними, а дії з проведення перевірки були незаконними, то така перевірка не може породжувати правових наслідків.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення №, №, №, № від 28.09.2016 року підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись положеннями статей 2 - 4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 13-19; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області №, №, №, № від 28.09.2016 року.

3. Стягнути з Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 13-19; ) судові витрати у розмірі 72392,31 грн. (сімдесят дві тисячі триста дев'яносто дві гривні 31 коп.).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук