Справа № 702/126/18
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 702/126/18 Суддя (судді) першої інстанції: Діденко Тетяна Іванівна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 3-го батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у Львівській області сержанта поліції Соловій Олега Івановича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: постанову про адміністративне правопорушення визнати незаконною та скасувати.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 07.02.2018 він повертався додому по автодорозі Львів-Чоп, на автомобілі НОМЕР_1, рухаючись згідно правил дорожнього руху, був зупинений поліцейським ОСОБА_5, який повідомив, що він нібито порушив п.11.3 Правил дорожнього руху (перетин горизонтальної лінії дорожньої розмітки з виїздом на лінію зустрічного руху) та на нього складено постанову про адміністративне правопорушення.

Після того, другим поліцейським Соловій О.І., складено іншу постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за порушення пп. «б» п.9.9. Правил дорожнього руху (порушення ввімкнення аварійної світлової сигналізації).

При цьому, протокол не складався, жодних пояснень з приводу події він надати не мав можливості.

Крім того, у нього наявне відео, де зафіксовано момент складання постанови двома поліцейськими, які сидять у службовому автомобілі, а на задньому плані стоїть його авто з ввімкненою аварійною світловою сигналізацією.

Так, поліцейський Соловій О.І. проігнорував вимоги частини другої ст.33 КУпАП, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, чим порушено вимоги ст.278, 279 КУпАП.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено повністю.

Постанову серії ЕАА № 287776 від 07.02.2018, винесену інспектором 3-го батальйону 2 роти УПП у Львівській області сержантом поліції Соловій Олегом Івановичем про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною другою ст.122 КУпАП - скасовано, справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою ст.122 КУпАП щодо ОСОБА_3 закрито через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Зокрема, апелянт посилався на те, що суд першої інстанції не звернув уваги, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху не складається.

Крім того, безпідставно не взяв до уваги наданий відеозапис, знятий персональним нагрудним відео-реєстратором, на якому зафіксовано факт вчинення позивачем правопорушення та належний розгляд справи про адмінправопорушення.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач зазначив, що на вказівку поліцейського, він зупинився, після того його автомобіль стояв на місці біля 20 хвилин, перед тим як поліцейський Соловій О.І. вирішив виявити порушення.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський не дав можливості скористатись своїми правами, передбаченими статті 268 КУпАП у повному обсязі.

Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу унеможливило виконання вимог статті 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у справі.

Колегія суддів звертає увагу, що частиною другою статті 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 07 лютого 2018 року інспектором 3-го батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у Львівській області сержантом поліції Соловій О.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 287776, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 122 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 425 грн (а.с. 6).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_3 07.02.2018 о 13 год. 26 хв. на М06 535 км здійснив зупинку на вимогу поліцейського і не ввімкнув аварійної світлової сигналізації, чим порушив п.9.9.б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно із частиною другою статті 122 КУпАП.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідачів та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що із відеодоказів, які були надані суду стороною відповідача і досліджені судом, вбачається, що позивач заперечував порушення ним Правил дорожнього руху України, тому відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення в загальному порядку.

Оскільки з доказів, наявних у матеріалах справах, не вбачається в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною другою ст.122 КУпАП, та підстав для відмови у задоволенні позову, тому постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, так як відповідач протиправно виніс оскаржувану постанову.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

На підставі частини першої ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 Кодексу.

Частиною другою названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція № 1395), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції №1395 встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною другою ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 10 розділу ІІІ Інструкції №1395 поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, повноваження щодо розгляду справи про порушення правил дорожнього руху, прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення та визначення виду адміністративного стягнення відносяться до службової особи Національної поліції.

За правилами частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами четвертою та п'ятою названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція №1395.

Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення.

Поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

Отже, чинним законодавством України працівникам органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Однак, вищевикладені норми чинного законодавства не були враховані судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що в даному випадку при притягненні до адміністративної відповідальності позивача протокол не складається.

З постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 07.02.2018 о 13 год. 26 хв. на М06 535 км здійснив зупинку на вимогу поліцейського і не ввімкнув аварійно світлової сигналізації, чим порушив п.9.9.б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно із частиною другою статті 122 КУпАП (а.с. 6).

Підпунктом «б» п. 9.9. Правил дорожнього руху України визначено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Частиною другою ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до відеозапису з нагрудної камери відповідача, позивач здійснив зупинку на вимогу поліцейського, не ввімкнувши аварійно-світлової сигналізації (а.с. 41).

Крім того, з відеозапису вбачається, що позивач підтвердив факт не включення аварійної світлової сигналізації, у зв'язку із тим, що його було зупинено поліцейськими лише на 2 хвилини.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на частину першу статті 268 КУпАП якою визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У пункті 4 розділу III Інструкції №1395 закріплено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Згідно п. 9 розділу III Інструкції №1395 розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при складенні постанови серії ЕАА № 287776 від 07.02.2018 позивачу не було роз'яснено прав інспектором Соловій О.І., передбачених статтею 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери відповідача (а.с. 41).

Права позивачу були роз'яснені іншим інспектором Шумським С.М. лише при складенні першої постанови серії БР №881571 від 07.02.2018 щодо порушення ним п.11.3 Правил дорожнього руху (перетин горизонтальної лінії дорожньої розмітки з виїздом на лінію зустрічного руху).

Також, відповідачем не було зазначено особу, яка розглядає справу, а також особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, згідно відеозапису з нагрудної камери відповідача, позивач наголосив, що він стояв в «кармані», який не є проїжджою частиною та зазначив, що не були вирішені всі його клопотання.

Однак, вказані обставини не були враховані відповідачем під час розгляду справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Частиною першою ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, винесена постанова про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

При цьому, суд першої інстанції закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, відповідачем не було з'ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, не вирішено всі клопотання позивача, які він заявляв, не допитано свідків, не з'ясовано що таке «карман» у розумінні Правил дорожнього руху, чи повинна включатись аварійна світлова сигналізація під час знаходження транспортного засобу в «кармані» згідно пп. «б» п. 9.9 Правил дорожнього руху, чи була саме подія адміністративного правопорушення та чи наявний склад такого адміністративного правопорушення в діях позивача.

При цьому, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія судів вважає, що вказані обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідачем не було з'ясовано та у матеріалах справи не вбачається з'ясування вказаних обставин.

Виходячи із повноважень, встановлених п. 2 частини першої ст. 293 КУпАП, колегія суддів приходить до висновку, що після вирішення судом питання про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності адміністративна справа підлягає новому розгляду уповноваженим органом.

Під час нового розгляду адміністративної справи, визначившись з ознаками адміністративного правопорушення (об'єкт, об'єктивна сторона, суб'єкт, суб'єктивна сторона), встановивши вину особу (осіб) в скоєнні адміністративного правопорушення, вирішення всіх клопотань позивача, відповідачу з урахуванням всіх норм КУпАП слід прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до частини третьої ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, враховуючи те, що у справі неповно з'ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі з прийняттям у цій частині нової про надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 242, 243, 272, 286, 308, 310, 313, 317, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2018 року скасувати в частині закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою ст.122 КУпАП щодо ОСОБА_3.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою ст.122 КУпАП щодо ОСОБА_3 надіслати Управлінню патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на новий розгляд.

В іншій частині - рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено: 07 червня 2018 року.