Справа № 826/13584/17
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 червня 2018 року № 826/13584/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
доПублічного акціонерного товариства «Київопорядокомплект»
пронакладення арешту на кошти та інші цінності,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві, позивач) з адміністративним позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності Публічного акціонерного товариства «Київопорядокомплект» () (далі - ПАТ «Київопорядокомплект», відповідач), що знаходяться в банку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.10.2017 року суддею Амельохіним В.В. відкрито провадження в адміністративній справі № 826/13584/17 та призначено дану справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за ПАТ «Київопорядокомплект» станом на час звернення з даним позовом рахується заборгованість у розмірі 7 144 959, 85 грн. У відповідності до норм ст. 89 Податкового кодексу України податковим керуючим для здійснення опису майна, на яке поширюється право податкової застави, здійснено вихід за податковою адресою відповідача та встановлено недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу.

Вказане, як зазначає позивач, стало підставою для звернення до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податку - ПАТ «Київопорядокомплект».

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Поданий до суду відзив на позов обґрунтовано тим, що твердження ГУ ДФС у м. Києві про недостатність у ПАТ «Київопорядокомплект» майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу не відповідає дійсності та спростовується доказами наявними в матеріалах справи.

При цьому, відповідач звертає увагу, що відповідно до балансу (звіт про фінансовий стан) ПАТ «Київопорядкомплект» на 31 грудня 2017 року у підприємства наявне майно, зокрема: готова продукція на суму 5 178 000,00 грн. та фінансові інвестиції на суму 16 678 000, 00 грн., тощо.

А тому, на думку відповідача, в даному випадку немає підстав для застосування п. 20.1.33 ст. 20 Податкового кодексу України, що передбачає можливість накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, оскільки, у ПАТ «Київопорядкомплект» наявне майно, балансова вартість якого (понад 21 мільйон гривень) значно перевищує розмір податкового боргу (7 144 959,85 грн.).

03.04.2018 року на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи та матеріали, враховуючи пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

16.10.2013 року, 26.01.2014 року, 31.07.2014 року, 17.10.2014 року, 23.04.2014 року, 15.04.2015 року, 16.07.2015 року ПАТ «Київопорядкомплект» подано до податкового органу розрахунки податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (у частині корисних копалин, для яких затверджено ставки у відносних показниках) за І квартал 2013 року, за IV квартал 2013 року, за І квартал 2014 року, за ІІ квартал 2014 року, за ІІІ квартал 2014 року, за І квартал 2015 року за ІІ квартал 2015 року у яких самостійно визначено суми до сплати у розмірі 356 912, 28 грн., 487 820, 25 грн., 193 050, 00 грн., 127 890, 00 грн., 64 057, 50 грн., 54 652, 50 грн., 113 940, 00 грн.,

11.02.2015 року, 12.02.2016 року, 15.02.2017 року ПАТ «Київопорядкомплект» подано до податкового органу податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік за 2016 рік, за 2017 рік, в яких самостійно визначено суму, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 58 023, 09 грн., 65 645, 17 грн., 114 331, 20 грн.

12.02.2016 року ПАТ «Київопорядкомплект» подано до податкового органу податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік, в якій самостійно визначено суму, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 114 331, 20 грн.

09.02.2015 року ПАТ «Київопорядкомплект» подано до податкового органу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік, в якій самостійно визначено суму, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 884 312, 09 грн.

12.02.2016 року ПАТ «Київопорядкомплект» подано до податкового органу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік, в якій самостійно визначено суму, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 3 801 677, 74 грн.

Окрім цього, 14.06.2016 року ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві перевірку своєчасності сплати податкових зобов'язань з плати за землю ПАТ «Київопорядкомплект» (), за результатами якої складено Акт № 677/26-50-12-03-16/5503326, висновками якого встановлено порушення термінів самостійно визначеного грошового зобов'язання з земельного податку (орендної плати) з юридичних осіб, визначених п. 287.3 ст. 287, п.57.1 ст. 57 ПКУ у розмірі 231 454, 86 грн.

30.06.2016 року ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким до відповідача застосовано штраф у розмірі 10 % у сумі 35 549, 21 грн. з земельного податку;

- № , яким до відповідача застосовано штраф у розмірі 20 % у сумі 195 905, 65 грн. з земельного податку.

Вказані податкові повідомлення-рішення було отримано «Київопорядкомплект» 04.07.2016 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.

15.02.2017 року ПАТ «Київопорядкомплект» подано до податкового органу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік, в якій самостійно визначено суму, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 4 029 778, 40 грн.

03.05.2017 року ПАТ «Київопорядкомплект» подано до податкового органу розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за І квартал 2017 року, в якому самостійно визначено суму, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 160 920, 00 грн.

13.03.2017 року та 24.05.2017 року, у зв'язку з наявною заборгованістю, на адресу ПАТ «Київопорядкомплект» податковим органом надсилалися листи-запити, в яких, в порядку ст.ст. 88, 89 Податкового кодексу України від останнього вимагалося надати фінансовий звіт за останній звітний податковий період та детальну роз шифровку активів підприємства, з метою опису майна в податкову заставу.

15.03.2017 року ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення № 1853/26-50-17-26 про опис майна ПАТ «Київопорядкомплект» () у податкову заставу.

15.08.2017 року та 07.09.2017 року податковим керуючим складено Акти опису майна № 757/26-15-17-02-15 та № 783/26-15-17-02-15.

У зв'язку з недостатністю майна для погашення суми податкового боргу та тим, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу, податковий орган звернувся до суду з позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності Публічного акціонерного товариства «Київопорядокомплект», що знаходяться в банку.

Підпунктом 20.1.17 п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України визначено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Податковим кодексом України визначено особливий порядок накладення адміністративного арешту на кошти на рахунку платника податків.

Згідно із п. 94.4. ст. 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено органом державної податкової служби на будь-яке майно платника податків, крім коштів на рахунку платника податків.

Застосування адміністративного арешту коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду (п.п. 94.6.2 п. 94.6. ст. 94 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 7.1. Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010р. № 1042, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.12.2010р. за № 1437/18732, (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

Згідно із п. 7.3. наведеного Порядку, для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган державної податкової служби подає до суду позовну заяву у порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Таким чином, реалізація права податкового органу на застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків може здійснюватися виключно шляхом безпосереднього звернення до адміністративного суду з позовом про накладення арешту на кошти на рахунку платника податків.

У цьому разі рішення керівника податкового органу або його заступника не приймається.

Відповідно до п. 94.1. ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Суд зазначає, що арешт коштів на рахунку платника податків є різновидом адміністративного арешту, який застосовуються виключно на підставі рішення суду (на відміну від адміністративного арешту іншого майна, який здійснюється за рішенням керівника податкового органу).

Разом з тим, підстави його застосування, що визначені п. 94.2. ст. 94 Податкового кодексу України, є загальними як для керівника податкового органу так і для суду.

Так, згідно із п. 94.2. ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин:

платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;

фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;

платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби;

відсутні свідоцтва про державну реєстрацію суб'єктів господарювання, дозволи (ліцензії) на її здійснення, торгові патенти, сертифікати відповідності реєстраторів розрахункових операцій;

відсутня реєстрація особи як платника податків в органі державної податкової служби, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;

платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;

платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу, та/або акта опису (виділення) майна для його продажу.

Аналогічні норми містить Порядок застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації, від 24.12.2010 р. №1042, відповідно до п.3.1. якого арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з вищезазначених обставин.

Як вбачається із наведених норм, адміністративний арешт застосовується за наявності однієї із наведених обставин.

Як свідчать матеріали справи, та було зазначено вище, на виконання п.91.3 ПК України 15.08.2017 року та від 07.09.2017 року податковим керуючим складено акти опису майна № 757/26-15-17-02-15 та № 783/26-15-17-02-15.

Згідно вказаних актів опису майна, зокрема, акту № 757/26-15-17-02-15 від 15.08.2017 року податковим керуючим встановлено, що вартість майна, що належить відповідачеві становить 0, 00 грн.; відповідно до акту № 783/26-15-17-02-15 від 07.09.2017 року - 390 611, 00 грн.

Наявність майна на вказану суму і стала підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

У той же час суд звертає увагу, що на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2018 року ПАТ «Київопорядкомплект» надано суду належним чином засвідчену копію Балансу (звіт про фінансовий стан) ПАТ «Київопорядкомплект», станом на 31.12.2017 року та належним чином засвідчену копію Звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2017 року.

Відповідно до вказаних документів, ПАТ «Київопорядкомплект» на кінець 2017 року має готової продукції на суму 5 178, 00 грн., та інших фінансових інвестицій на суму 16 674, 00 грн.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що наявність у відповідача податкового боргу не є безумовною підставою для застосування адміністративного арешту коштів на рахунку. Адміністративний арешт не є виключним та єдиним способом погашення податкового боргу. Винятковість адміністративного арешту законодавець чітко пов'язує із обставинами, визначеними п. 94.2. ст.94 ПК України, що виникли між платником податків та податковим органом.

Суд не заперечує того факту, що за умови відсутності майна, за рахунок якого можливо погашення податкового боргу, встановлена п.п.20.1.17. п.20.1. ст.20 ПК України норма надає право податковому органу звертатися до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податків. Проте, реалізація цього права можлива лише за умови дотримання підстав, встановлених п. 94.2. ст. 94 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність у відповідача обставин, які є підставами для застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на банківському рахунку, у зв'язку із чим позовні вимоги податкового органу не підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року по справі 2а/0570/3824/11 (номер провадження К/9901/465/18).

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачами судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідачів не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін