Справа № 808/613/18
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 червня 2018 року Справа № 808/613/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (72300, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до: Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (69063, м.Запоріжжя, вул.Глісерна, буд.14)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (01135, м.Київ, пр.Перемоги, буд.14; )

про: визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу

ВСТАНОВИВ:

20.02.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі - третя особа) про визнання протиправними та скасування постанов відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу №0005720 від 19.12.2017, №005721 від 19.12.2017.

Ухвалою суду від 21.02.2018 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 07.03.2018 відкрито провадження в адміністративній справі №808/613/18, призначено підготовче судове засідання на 19.04.2018.

Ухвалою суду від 19.04.2018 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача від 16.03.2018 про витребування доказів.

Ухвалою суду від 19.04.2018 закрито підготовче провадження у справі №808/613/18 та справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 07.05.2018.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися та направили клопотання про розгляд справи без участі представників у письмовому провадженні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 зареєстрована в органах державної реєстрації як фізична особа-підприємець, видами діяльності є, зокрема, надання в оренду автомобілів. Транспортні засоби Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_3 належать позивачу на праві власності. Однак, на підставі договорів оренди-найму транспортного засобу від 01.01.2016 та від 05.06.2016 транспортні засоби Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_3, відповідно, передано у тимчасове володіння та користування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 Посилаючись на приписи ст.1, ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" позивач зазначає, що саме перевізник має нести відповідальність за виявлені порушення регулюючих норм, а не власник автомобіля, проте, оскаржуваними постановами позивача притягнуто до відповідальності за проступок, вчинений іншою особою - перевізником ФОП ОСОБА_2, а тому просить визнати протиправними та скасувати постанови відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу №0005720 від 19.12.2017, №005721 від 19.12.2017. Крім того, представник позивача направив на адресу суду клопотання (вх. №14058) щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. На підставі викладеного, просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача та третьої особи у поданому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що за результатами проведеної перевірки (акт перевірки від 07.11.2017 №017687) винесена постанова №005720 від 19.12.2017 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн. до суб'єкта господарювання ОСОБА_1 за порушення вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Також, за результатами проведеної перевірки (акт перевірки від 21.11.2017 №006873) винесена постанова №005721 від 19.12.2017 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн. до суб'єкта господарювання ОСОБА_1 за порушення вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Відповідно до встановленого порушення до позивача було застосовано штраф на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме надання послуг перевезення вантажів без оформлення документів, передбачених ст.48 Закону - відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа у транспортному засобі. Вказує, що позивач перед розглядом матеріалів про порушення був своєчасно та належним чином повідомлений, на його адресу за місцем реєстрації було направлено запрошення на розгляд. Суб'єкт господарювання або його уповноважена особа на розгляд не з'явились, заяви про перенесення розгляду на іншу дату клопотанням не з'явились та зі своєї сторони не надали жодного документу, який би спростовував факти виявленого правопорушення зазначеного у акті. Враховуючи зазначене, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрована як фізична особа-підприємець 08.08.2002, види діяльності: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автомобільних засобів, 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 46.34 Оптова торгівля напоями, 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками, 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 73.11 Рекламні агентства, 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

07.11.2017 державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області під час здійснення перевірки транспортного засобу марки Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_3, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО 215386 належить суб'єкту господарювання ОСОБА_1, виявлено, що у водія, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу або індивідуальна контрольна книжка водія (водій ОСОБА_3).

За результатами перевірки фахівцями Укртрансбезпеки у Донецькій області встановлено порушення, відповідальність за які передбачена ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", надання послуг по перевезенню вантажу без оформлення протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу чим порушено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

19.12.2017 начальником управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області розглянуто справу про порушення законодавства на автомобільний транспорт та прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №005720, якою за порушення ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", позивача зобов'язано сплатити штраф в розмірі 1700,00 грн. (відповідальність передбачена абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Також, 21.11.2017 державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Луганській області під час здійснення перевірки транспортного засобу марки Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_2, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить суб'єкту господарювання ОСОБА_1, виявлено, що у водія, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (водій ОСОБА_4).

За результатами перевірки фахівцями Укртрансбезпеки у Донецькій області встановлено порушення, відповідальність за які передбачена ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", надання послуг по перевезенню вантажу без оформлення протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу чим порушено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

19.12.2017 начальником управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області розглянуто справу про порушення законодавства на автомобільний транспорт та прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №005721, якою за порушення ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", позивача зобов'язано сплатити штраф в розмірі 1700,00 грн. (відповідальність передбачена абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Не погоджуючись із винесеними постановами про застосування адміністративно-господарського штрафу позивач звернувся до Укртрансбезпеки зі скаргами (від 26.01.2018), однак листом від 08.02.2018 №1109/03/15-18 Укртрансбезпека повідомила ФОП ОСОБА_1 про залишення постанов від 19.12.2017 №005720, №005721 без змін, а скарги - без задоволення.

Вважаючи вищезазначені постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу відповідача протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду про їх скасування.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України "Про автомобільний транспорт" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до ст.1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 здійснення державного контролю на автомобільному транспорті .

Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні , інших нормативно-правових актів.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено п. 21 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті .

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фахівцями Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області під час огляду транспортних засобів, що належать ФОП ОСОБА_1, встановлено порушення, відповідальність за які передбачена ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в частині надання послуг по перевезенню вантажу без оформлення протоколу перевірки адаптації тахографа до транспортного засобу, чим порушено ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Згідно із п.п.25, 26, 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Матеріали справи не містяться підтвердження виконання відповідачем вимог зазначених вище норм, в тому числі підтвердження належного завчасного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи.

Щодо встановленого порушення позивачем вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, визначений ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Так, частиною 1 цієї статті встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно із ч.2 ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, виходячи зі змісту цієї норми Закону, перелік документів, які повинні мати водій для здійснення внутрішніх вантажних перевезень, зазначений у ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" не є вичерпним, до таких документів належать також інші документи, передбачені законодавством.

Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №340 від 07.06.2010, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106, з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, відповідно до п.п.1.2, 1.3 якого Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку. Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Пунктом 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, зокрема, визначено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Згідно із пунктом 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Наказом Міністерством транспорту та зв'язку України від 24.06.2010 №385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція №385), яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, та поширюється на суб'єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Пунктом 1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті встановлено, що контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Згідно із пунктом 3.5 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Окрім того, відповідно до пункту 3.6 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Зі змісту Актів перевірки від 07.11.2017 №017687 та від 21.11.2017 №006873 вбачається, що у водіїв під час перевірки були відсутні протоколи про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Разом з цим, абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначав, шо не є автомобільним перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт".

Так, судом встановлено, що 01.01.2016 року між ФОП ОСОБА_1 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (Орендар) укладено Договір оренди-найму транспортного засобу, відповідно до умов якого Орендодавець відповідно до Цивільного кодексу України передає в орендне користування Орендареві автомобілі, зокрема, Mersedes-Benz, державний номер НОМЕР_2 з метою використання у поточній діяльності Орендаря. Відповідно до пункту 4.1 Договір вступає в силу з моменту підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 року.

На виконання умов зазначеного Договору його сторонами у той же день підписано Акт приймання-передачі майна, зокрема, Mersedes-Benz, державний номер НОМЕР_2.

05.06.2016 року між ФОП ОСОБА_1 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (Орендар) укладено Договір оренди-найму транспортного засобу, відповідно до умов якого Орендодавець відповідно до Цивільного кодексу України передає в орендне користування Орендареві автомобілі, зокрема, Mersedes-Benz, державний номер НОМЕР_3 з метою використання у поточній діяльності Орендаря. Відповідно до пункту 4.1 Договір вступає в силу з моменту підписання сторонами і діє до 04 червня 2019 року.

На виконання умов зазначеного Договору його сторонами у той же день підписано Акт приймання-передачі майна, зокрема, Mersedes-Benz, державний номер НОМЕР_3.

У наданій до суду Виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_2 має право надавати послуги перевезення вантажів - вид діяльності код КВЕД 49.41.

Крім того, як вбачається із довідки Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 26.10.20174 №2351/ш/08-32-08-00, позивач за період з 04.03.2017 по 19.10.2017 не надавав до контролюючого органу повідомлення про прийняття працівника на роботу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач не є перевізником, що здійснює перевезення вантажів у розумінні вимог закону, а тому не може відповідати за порушення наказу Міністерства транспорту та зв'язку України №340 від 07.06.2010 та ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Доказів, які б свідчили, що позивач є перевізником та використовував дані автомобілі як суб'єкт господарювання, відповідачем суду надано не було і таких доказів судом в ході розгляду справи не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена правомірність прийнятих постанов, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.134 КАС України:

1. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

3. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З метою розподілу судових витрат позивач повинен подати до суду детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об'ємів робіт, їх кількості та видів.

В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3500,00 грн. до матеріалів справи позивачем подано копію договору про надання правової допомоги від 13.02.2017; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на виконання договору про надання правової допомоги від 13.02.2018 по справі № 808/613/18; копію квитанції до прибуткового касового ордеру №27 від 15.02.2018 на суму 1500,00 грн.; копію квитанції до прибуткового касового ордеру №50 від 02.05.2018 на суму 2000,00 грн.

Зважаючи на надані докази, суд вважає розмір витрат професійну правничу допомогу співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1409,60грн., що підтверджується платіжною квитанцією №61 від 16.02.2018.

Судом з'ясовано, що Державна служба України з безпеки на транспорті діє на підставі "Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (надалі - "Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті").

Згідно з п.8 "Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті" Державна служба України з безпеки на транспорті здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №592 від 26.06.2015 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби України з безпеки на транспорті" територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті утворено як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, до якого входить управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, то саме з бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті повинні бути присуджені позивачу здійснені ним судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1409,60 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 243, 244, 245, 246, 250, 263, 371 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (72300, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (69063, м.Запоріжжя, вул.Глісерна, буд.14), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (01135, м.Київ, пр.Перемоги, буд.14; ) визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області №0005720 від 19.12.2017 про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області №005721 від 19.12.2017 про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (72300, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 1409(одна тисяча чотириста дев'ять)грн. 60 коп. та 3500(три тисячі п'ятсот) грн. 00коп. витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (01135, м.Київ, пр.Перемоги, буд.14; ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 05.06.2018.

Суддя І.В.Садовий