Справа № 528/132/18
Суддя: Федорак Л. М.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Гребінківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________
Справа № 528/132/18
РІШЕННЯ

Іменем України

07 червня 2018 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Федорак Л.М., секретар судового засідання Коваленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 (далі позивач)

до

інспектора 4 батальйону 4 роти УПП у м. Дніпро ДПП сержанта поліції ОСОБА_2 (далі відповідач)

третя особа управління патрульної поліції у м. Дніпро ДПП

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 243397 від 22.12.2017 року,

представник третьої особи ОСОБА_3,

встановив:

01 червня 2018 року позивач звернувся із вищезазначеною позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 243397 від 22.12.2017 року;

- справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 22.12.2017 року о 02.15 год. керував вантажним транспортним засобом ДАФ, д.н.з. НОМЕР_1 і рухався у м. Дніпрі з боку м. Запоріжжя побачив, що рух вантажних транспортних засобів перекрито і відповідна табличка позначала обїзд. Позивач продовжив рух за вказаним маршрутом і виїхав на проспект Слобожанський, де вантажним автомобілям рух дійсно заборонений, але позивач зауважує, що рухався відповідно до встановлених табличок. Переїхавши міст, автомобіль позивача був зупинений працівником поліції з причин порушення вимог дорожнього знаку 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено», і було розяснено, що за мостом встановлена табличка, яка вказувала на подальший маршрут. Позивач намагався пояснити поліцейському, що табличка не є знаком, крім того на ній не було зазначено жодного плану обїзду та вказівки щодо подальшого маршруту для вантажних автомобілів. Однак, проігнорувавши пояснення позивача та відмовив у проханні показати знак, поліцейський склав постанову, в якій зазначив, що він не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено» і здійснив подальший рух в зоні дії знаку за що ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, у звязку з чим було складено постанову та накладено адміністративний штраф в розмірі 255 гривень. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та не доведеним, йому не було розяснено його прав та обовязки, визначені ст. ст. 59, 63 Конституції України, ст.ст. 307, 308, 268, 287-289 КУпАП та не надано можливості ними скористатися, при складанні оскаржуваної постанови порушено вимоги ст.ст. 251, 280 КУпАП.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого в задоволенні позовних вимог просить відмовити, розгляд справи проводити без її участі.

Від третьої особи Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надійшло пояснення згідно якого просить справу розглянути без їх участі, в задоволенні позовної заяви просить відмовити.

У відзиві та поясненні відповідач та третя особа посилаються на те, що постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року, також посилаються на ст. ст. 251, 252, 258 КУпАП та Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, згідно якого законодавство передбачає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч.2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні. Крім того, зазначають, що пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві щодо відсутності в його діях порушень Правил дорожнього руху та складу адміністративного правопорушення, а також посилання на нібито вчинені відповідачем порушення процедури розгляду справи є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності. Відповідач обґрунтовано прийняв рішення про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП підтверджується показаннями інспекторів УПП в Дніпропетровській області ДПП, які безпосередньо бачили факт порушення позивач вимог Правил дорожнього руху України і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення.

Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення, суд в світлі конкретних обставин справи вважає, що позов належить задовольнити повністю, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 22 грудня 2017 року інспектором УПП у м. Дніпро ДПП сержантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕАА № 243397 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. Згідно постанови водій ОСОБА_1, керуючи вантажним транспортним засобом здійснив рух в зоні дії знаку 3.3 «Рух вантажних транспортних засобів заборонено», чим порушив п. 33 Правил дорожнього руху порушення вимог дорожніх знаків /а.с. 11/.

Однак відповідач не надав беззаперечних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення. Посилання на рапорт відповідача /а.с. 72/ як доказ у справі суд оцінює критично. Оскільки згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак відповідач не надав жодних інших із перелічених вище доказів на підтвердження обставин, викладених ним самим у рапорті та оскаржуваній постанові. Сам рапорт ніяким чином не спростовує обставини, на які посилається позивач.

Таким чином, оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог обґрунтованості, тобто, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Посилання відповідача та третьої особи на правомірність оскаржуваної постанови та дотримання норм чинного законодавства при її винесені є голослівними та нічим не підтверджені.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

До випадків процедури скороченого провадження законом віднесено вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і пятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і пятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах вїзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, а також у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП).

А тому, зважаючи на притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, зафіксованого не у автоматичному режимі, відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення та розглянути відповідну справу за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, зокрема, у приміщенні Управління патрульної поліції у м. Дніпро. Недотримання відповідної умови призвело до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

За таких обставин, оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, що передбачений законом, необґрунтовано, без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Власне, стаття 247 КУпАП встановлює, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення; закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, зокрема, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення.

Беручи до уваги те, що відповідач не надав доказів на підтвердження події і складу правопорушення в діях позивача, на даний момент строки накладення адміністративного стягнення закінчились, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, а позов задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

На підставі ст.ст. 122, 247, 251, 257, 258, 268, 277, 278, 279, 280, 284 КУпАП, керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 10-11, 77, 241-246, 251, 271-272, 286 КАС України, суд

ухвалив:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора 4 батальйону 4 роти УПП у м. Дніпро ДПП ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 243397 від 22.12.2017 року.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги Харківському апеляційному адміністративному суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2).

Відповідач інспектор 4 батальйону 4 роти УПП у м. Дніпро ДПП сержант поліції ОСОБА_2 (пл. Троїцька, 2а, м. Дніпро, РНОКПП не відомий).

Третя особа Управління патрульної поліції у м. Дніпро ДПП (місцезнаходження: пл. Троїцька, 2а, м. Дніпро, код ЄДРПОУ не відомий).

Суддя ОСОБА_4