Справа № 161/6481/18
Суддя: Кихтюк Р. М.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6481/18
Провадження № 2-а/161/320/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Кихтюка Р.М.

секретаря Козак О.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гаврилишина Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до рядового поліції УПП у Волинській області Андросюка Костянтина Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до рядового поліції УПП у Волинській області Андросюка К.В. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свій позов мотивує тим, що 20.04.2018 року він був зупинений вказаним працівником поліції за порушення п. 33 ПДР України, а саме, що він 20.04.2018 року о 22 год. 15 хв. керуючи автомобілем Renault Megane, р.н. НОМЕР_2 у м. Луцьку по вул. Ковельській, здійснив зупинку на місці позначеному дорожнім знаком 5.38 та табличкою до нього 7.17 і дорожньою розміткою 1.30 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

З вказаною постановою не погоджується та вважає її упередженою і незаконною, оскільки керуючи автомобілем він дійсно здійснив зупинку в зоні дії згаданого знаку, однак жодних правил дорожнього руху при цьому не порушив. Здійснив зупинку автомобіля, оскільки в той вечір підвозив особу з числа інвалідів дитинства ІІ групи. Відтак, дбаючи про життя та здоров'я пасажира, усвідомлюючи свою відповідальність за нього, враховуючи вказаний збіг обставин, він здійснив вимушену зупинку за вказаною адресою, про що ним було повідомлено працівника поліції, а тому ним не було порушено ПДР України.

Також вказав, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не вказано конкретного пункту ПДР України, за порушення якого його притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки вказаний в оскаржуваній постанові п. 33 ПДР України є загальним номером розділу 33 ПДР під назвою «Дорожні знаки».

У зв'язку з чим, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху ЕА№369699 від 20.04.2018 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення осі, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.04.2018 року відповідачем винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 1020 грн., а саме за те, що він 20.04.2018 року о 22-15 год., керуючи транспортним засобом Renault Megane, р.н. НОМЕР_2 у м. Луцьку по вул. Ковельській, здійснив зупинку на місці позначеному дорожнім знаком 5.38 та табличкою до нього 7.17 і дорожньою розміткою 1.30, чим порушив п. 33 ПДР України (а.с. 4).

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП України зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

Згідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З відеозапису наданого відповідачем з нагрудного відеореєстратора слідує, що при наближенні до автомобіля позивача, який стояв із увімкненим світлом фар в зоні дії знаку 5.38 «Місце для стоянки» та таблички до нього 7.17 «Інвалід» вбачається як із нього вийшло кілька пасажирів.

При цьому, суд позбавлений можливості з'ясувати детальний та подальший хронологічний перебіг подій, оскільки відеозапис представлений двома фрагментами та неповно, а інших доказів відповідачем суду не представлено.

А тому, за таких обставин, зважаючи, що останнім не наведено належних доказів та спростувань стосовно доводів позивача про зупинку в зоні дії знаку 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 до нього для висадки особи з інвалідністю, копія посвідчення якої наявна в матеріалах справи, то суд приходить до висновку про неповне з'ясування обставин такої зупинки позивача та необґрунтоване притягнення до адміністративної відповідальності.

Інших об'єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідачем не представлено.

Отже, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України наявність порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови відповідачем не доведено, а тому, за таких обставин дії відповідача по винесенню оскаржуваної постанови є неправомірними, а тому вона є незаконною та підлягає скасуванню.

Таким чином, на підставі викладеного, адміністративний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 283, 287 - 289, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №369699 від 20.04.2018 року, винесену рядовим поліції УПП у Волинській області Андросюком К.В. відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк