Справа № 404/645/16-а (2-а/404/126/16)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2018 року

Київ

справа №404/645/16-а (2-а/404/126/16)

адміністративне провадження №К/9901/11070/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик Ю.А., Гімон Н.М., -

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 404/645/16-а (2-а/404/126/16)

за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС), третя особа - управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (далі - управління МВС), про визнання неправомірним рішення, стягнення одноразової грошової допомоги, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого судді Олефрієнко Н.А., суддів Білак С.В., Шальєвої В.А., -

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправною та скасувати відмову МВС від 04 грудня 2015 року № 15/5-6985 про виплату йому одноразової грошової допомоги;

- стягнути з МВС на його користь одноразову грошову допомогу у розмірі 243 600 грн.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що згідно довідки до акта огляду МСЕК від 01 червня 2015 року в зв'язку з отриманою травмою йому надано ІІ групу інвалідності із зазначенням причини: захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (далі - ОВС), а відтак він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок № 850, Постанова № 850 відповідно).

Кіровський районний суд м. Кіровограда постановою від 11 липня 2016 року задовольнив позовні вимоги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що підстави для відмови у призначенні і виплаті грошової допомоги позивачу, визначені пунктом 14 Порядку № 850 відсутні, оскільки згідно із зазначеним Порядком виплати відповідно до Постанови № 850 здійснюються за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС, тому одноразова грошова допомога у зв'язку з інвалідністю, що настала у зв'язку з виконанням службових обов'язків, на яку позивач має право, підлягає стягненню з МВС.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 28 вересня 2016 року скасував рішення суду першої інстанції, ухвалив нове - про часткове задоволення позовних вимог: зобов'язав МВС розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення грошової допомоги відповідно до Порядку № 850 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовив.

24 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року та залишити в силі постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 липня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що за правилами пункту 10 Порядку № 850 МВС не лише призначає виплату одноразової грошової допомоги, але й виділяє кошти на її виплату, тому, на думку скаржника, стягнути грошову допомогу необхідно саме з МВС.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 27 жовтня 2016 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

16 листопада 2016 року до суду касаційної інстанції надійшли заперечення відповідача на вказану касаційну скаргу, в яких останній просить залишити без задоволення касаційну скаргу позивача. При цьому МВС зазначає, що в пункту 14 Порядку № 850 визначено випадки, коли одноразова грошова допомога не виплачується особам, які фактично мають право на таку виплату, але таке право вони отримали внаслідок певних порушень.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Касаційний адміністративний суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Суди встановили, що у період з 09 жовтня 2006 року по 19 червня 2015 року ОСОБА_1 проходив службу в управленні МВС.

Відповідно до Акту № 2 про нещасний випадок невиробничого характеру, 27 січня 2015 року ОСОБА_1 потрапив в ДТП, внаслідок чого отримав відкриту проникаючу черепно - мозкову травму, забій головного мозку, багатооскольчатий перелом кісток черепу справа, субрахноідальний крововилив та був госпіталізований до реанімаційного відділення Кіровоградської обласної лікарні.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 01 червня 2015 року ОСОБА_1, в зв'язку з отриманою травмою надано ІІ групу інвалідності із зазначенням причини: захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС.

Відповідно до наказу управління МВС від 19 червня 2015 року №211 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів МВС за підпунктом «б» пункту 65 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114.

У листопаді 2015 року позивач звернувся до управління МВС із заявою (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку отриманням ІІ групи інвалідності, у зв'язку травмою, пов'язаною з виконанням службових обов'язків із повним пакетом документів, передбачених пунктом 7 Порядку № 850.

01 грудня 2015 року на виконання постанови №850 управління МВС направило до МВС для погодження та подальшого затвердження висновки на отримання одноразової грошової допомоги та пакет документів на пенсіонера МВС.

Листами від 04 грудня 2015 року № 15/5-6985 та від 11 січня 2016 року № 43/01/28-2016 позивача повідомили про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги.

Також суди встановили, що управлінням МВС складено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Разом з цим МВС листом від 04 грудня 2015 року № 15/5-6985 повернув пакет документів у зв'язку невідповідністю вимогам пункту 14 Порядку № 850.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини шостої статті 23 Закону від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію» (чинного на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 565-XII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми Закону № 565-XII Кабінет Міністрів України Постановою № 850 затвердив Порядок № 850, який набрав чинності 10 листопада 2015 року.

В силу пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати непрацездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, зокрема у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи.

У пункті 7 Порядку № 850 наведено перелік документів, що подає за місцем служби працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності.

Згідно з пунктами 8-10 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

У пункті 14 Порядку №850 наведено вичерпний перелік підстав за яких призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, а саме якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

У справі, яка розглядається суди встановили, що з акта про нещасний випадок невиробничого характеру від 16 листопада 2015 року № 2 вбачається, що інвалідність не є наслідком будь-якої дії із зазначених у пункті 14 Порядку № 850. Крім того позивач під час отримання травми був тверезий. Даний акт не містить жодної інформації, що подія сталась унаслідок навмисного спричинення позивачем собі тілесного ушкодження чи іншої школи своєму здоров'ю або самогубства, а також про те, що позивач подав завідомо неправдиві відомості для призначення і виплати грошової допомоги.

До того ж суди встановили, що позивач у період з 01 січня 2015 року по 01січня 2016 року до кримінально відповідальності не притягався та в період з 01 січня по 19 червня 2015 року - не притягувався до дисциплінарної відповідальності.

За таких обставин, на думку колегії суддів, правильним є висновки судів про те, що оскільки позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС, то він має право на отримання грошової допомоги, передбаченої Законом № 565-ХІІ, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850.

Разом з цим, з огляду на дискреційність повноважень органів МВС у призначенні одноразової грошової допомоги, колегія суддів Касаційного адміністративного суду погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на те, що у МВС не було законних підстав повертати документи позивача для призначення одноразової грошової допомоги, у зв'язку з чим апеляційний суд правильно зобов'язав відповідача розглянути вказані матеріали відповідно до положень Порядку № 850.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Касаційний адміністративний суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, Касаційний адміністративний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні рішення суду апеляційної інстанції і погоджується з його висновками у справі.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року у справі № 404/645/16-а (2-а/404/126/16) залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду