Справа № 722/296/18
Суддя: Ратушенко О. М.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 722/296/18
Номер провадження 2-а/722/10/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: Ратушенка О.М.

секретаря: Кушнір І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище адміністративним позовом.

Посилався на те, що 09.01.2018 року інспектором роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_3 відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Підставою винесення постанови слугувало те, що він, нібито, 09.01.2018 року приблизно о 12 год. 02 хв., керуючи транспортним засобом марки «мерседес Е320», біля будинку №125 по вул. Головній м. Чернівці, в порушення вимог п.18.2 ПДР України, на регульованому пішохідному переході при сигналі світлофора, не надав дорогу пішоходу.

З вказаною постановою він не згідний, оскільки інкриміноване йому правопорушення не вчиняв, під час розгляду справи інспектором було грубо порушено його права, зокрема право на захист, оскільки йому не було надано часу скористатися послугами захисника, його було позбавлено можливості довести свою невинуватість шляхом заявлення клопотань щодо встановлення свідків вказаної події. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським не було надано йому доказів вчинення правопорушення, зокрема відеозапису.

09.01.2018 року він дійсно керував належним йому автомобілем марки «ОСОБА_4 Е320» в м. Чернівці. Здійснюючи поворот з вул. Садової на вул. Головну, він рухався на незаборонений сигнал світлофора. З зустрічної сторони дороги він помітив пішохода, який мав намір перейти проїзну частину. Відстань до пішохода складала близько 10-15 м.

Посилаючись на п.18.2. ПДР України, згідно якого на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека, вважає що в його діях відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №763479 від 09.01.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення та стягнути з відповідача понесені ним витрат на правову допомогу.

Разом із позовною заявою позивачем була також подана заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду мотивована тим, що 18.01.2018 року він звернувся із даним позовом до Шевченківського районного суду м. Чернівці, вважаючи що він підсудний даному суду, оскільки згідно Указу Президента України «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів» від 29.12.2017 року №425/2017 Першотравневий, Садгірський та Шевченківський районні суди міста Чернівці були ліквідовані та створено Окружний суд м. Чернівці, який утворюється на базі та за адресою Шевченківського районного суду м. Чернівці. Проте, ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.02.2018 року поданий ним адміністративний позов був повернутий без розгляду із розясненням, що він вправі звернутися до суду за місцем своєї реєстрації. Вказану ухвалу судді він отримав 05.03.2018 року, після чого, 06.03.2018 року звернувся із позовом до Сокирянського районного суду Чернівецької області.

Згідно ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 286 КАС України визначено, позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як вбачається із змісту позовної заяви та копії ухвали судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.02.2018 року, позивач ОСОБА_1 звертався до суду із позовом про скасування винесеної відносно нього працівником патрульної поліції постанови про накладення адміністративного стягнення, який вказаною ухвалою був повернутий без розгляду.

Відповідно до ст.25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх обєднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно Указу Президента України «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів» №413/2017 від 12.12.2017 року, із змінами та доповненнями, внесеними Указом Президента України від 29.12.2017 року №452/2017, ліквідовано Першотравневий, Садгірський та Шевченківський районні суди міста Чернівці, утворено Окружний суд міста Чернівці із місцезнаходженням у місті Чернівцях.

З огляду на встановлені обставини та наведені норми закону суд вважає, що позивач з поважної причини пропустив строк звернення до адміністративного суду, а тому, з метою забезпечення передбачених його законом прав, йому слід поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Згідно ст.286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З метою всебічного та повного зясування всіх обставин справи, з урахуванням принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення можливості відповідачу подати до суду заперечення на позов, із викладом своєї позиції щодо обставин справи, ухвалою судді від 20.03.2018 року було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та надано відповідачу достатній строк для подання заперечень на позов.

02.04.2018 року від представника відповідача ОСОБА_5 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача проти його задоволення заперечив та зазначив, що 09.01.2018 року в ході патрулювання та виконання службових обовязків інспектор поліції ОСОБА_3 виявила автомобіль марки «ОСОБА_4 Е320», р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, що рухався в м. Чернівці на регульованому перехресті по вул. Головній, 125 та не надав дорогу пішоходам, які переходили дорогу, чим порушив п.18.2 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Діючи у встановленому законом порядку, інспектор Косован А.В. представилася позивачу, розяснила йому його права та за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесла відносно нього постанову про накладення на нього стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн. Негайно, після закінчення розгляду справи, інспектор Косован А.В., відповідно до ст.285 КУпАП оголосила винесену постанову.

Вважає, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення інспектор поліції ОСОБА_3 діяла в межах та порядку визначеного законом, будь яких порушень прав позивача не допустила, в підтвердження чого надала копію запису відеофіксації з нагрудних камер поліцейських.

Будучи належним чином повідомленими про місце і час розгляду справи, сторони та їх представники в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. При цьому, 20.03.2018 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з письмовою заявою розглянути дану адміністративну справу без його участі та участі позивача.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, у відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, встановивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 09.01.2018 року інспектором роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_3 відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №763479 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1, 09.01.2018 року о 12 год. 02 хв., керуючи транспортним засобом ОСОБА_4 Е320 р.н.НОМЕР_1 по вул. Головній, 125 в м. Чернівці, на регульованому перехресті, при сигналі світлофору не надав дорогу пішоходам, які переходили дорогу, чим порушив п. 18.2 ПДР України.

Стаття 1 КУпАП передбачає, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Згідно п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Статтею ст.251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, з наданого представником відповідача відеозапису з нагрудної камери поліцейського № встановлено, що о 12:03:30 год. інспектор поліції Якимчук підійшов до автомобіля позивача ОСОБА_1, представився, назвавши лише своє звання та прізвище, проінформував його про порушення ним ПДР, що полягало у не наданні пішоходам проходження через пішохідний перехід, та попросив предявити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В подальшому о 12:05:36 год. інспектор поліції Якимчук повернувся до службового автомобіля, де у невідомих осіб запитав які дії йому слід вчиняти по відношенню до ОСОБА_1, на що отримав відповідь винести постанову про накладення адміністративного стягнення.

Після цього о 12:06:00 год. інспектор поліції Якимчук розяснив ОСОБА_1 його права, передбачені ст.268 КУпАП та зміст ст.63 Конституції України.

О 12:10:59 год. працівник поліції Якимчук одержав від двох невідомих осіб, які вийшли з службового автомобіля патрульної поліції вказівку притримати ОСОБА_1 на місці зупинки до приїзду працівників Чернівецької митниці ДФС.

О 12:13:17 год. працівник поліції Якимчук, одержавши вказівку від двох невідомих чоловіків, витребував у ОСОБА_1 документ, який посвідчує його особу.

З наданого представником відповідача відеозапису з нагрудної камери поліцейського № встановлено, що інспектор поліції ОСОБА_3 о 12:53:59 год. повідомила ОСОБА_1 про те, що інспектором Якимчуком йому вже було оголошено зміст ст.63 Конституції України, а нею буде винесена відносно нього постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Згодом, інспектор поліції ОСОБА_3 вручила ОСОБА_1 копію постанови серії АР №763479 про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Таким чином судом встановлено, що інспектор патрульної поліції ОСОБА_3, всупереч вимогам КУпАП та посадових інструкцій, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не представилась позивачу, не проінформувала його вчинення якого адміністративного правопорушення йому інкримінується, не розяснила йому права, передбачені ст.268 КУпАП та зміст ст.63 Конституції України, не навела доказів, на яких ґрунтується її висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, не зафіксувала та не відібрала показань свідка, який перебував в автомобілі позивача, не надала позивачу доказів вчинення ним адміністративного правопорушення та не повідомила йому про мотиви відхилення його пояснень з приводу не вчинення ним правопорушення.

Окрім цього, всупереч вимогам ст.285 КУпАП інспектором поліції ОСОБА_3 винесена нею постанова не була оголошена ОСОБА_1

Викладене свідчить про формальний підхід інспектора Косован А.В. до розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, що в свою чергу, призвело до порушення його права на справедливий та неупереджений розгляд справи.

Згідно ч.2ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із пояснень позивача, викладених ним у позові вбачається, що під час його руху на регульованому перехресті, у час і місце вказаному в оскаржуваній постанові, пішохід лише розпочав переходити проїзну частину дороги.

Пунктом 18.2. ПДР України передбачено, що на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивач ОСОБА_1 не надав дорогу пішоходам, які закінчували перехід проїзної частини, чим вчинив інкриміноване йому правопорушення, представником відповідача суду надано не було, як і не було надано ці докази позивачу, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що в свою чергу, виключає саму подію адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведені норми закону та встановлені обставини суд вважає, що ОСОБА_1 незаконно, з грубим порушенням встановленого законом порядку, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а тому винесена відносно нього постанова серії АР №763479ПС2 №438873 від 09.01.2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у звязку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1,9 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи повязані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

Згідно ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ст.134 КАС України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, з наданих представником позивача ОСОБА_2 розрахунку суми послуг за надану правову допомогу, додаткового договору до договору про надання правничої допомоги, акту прийому передачі та квитанції до прибуткового касового ордера №4 від 06.03. 2018 року останній надав позивачу ОСОБА_1 правничу допомогу щодо надання юридичної консультації, підготовки та подання позову, підготовки заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та здійснення ксерокопіювання та друку відповідних документів на загальну суму 5922,00 грн.

Згідно ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на вказану норму закону, виходячи із складності даної адміністративної справи, та обсягу наданих представником позивача юридичних послуг, беручи до уваги те, що судові засідання в даній справі не проводилися, у звязку з чим, представник позивача не брав участі в судових засіданнях, суд вважає що понесені позивачем витрати на правничу допомогу є надто завищеними.

Окрім цього, витрати вказані в акті виконаних робіт щодо здійснення ксерокопіювання та друку відповідних документів не відносяться до юридичних послуг.

Враховуючи викладене суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань управління патрульної поліції в Чернівецькій області, судові витрати понесені на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Оскільки при зверненні із даним адміністративним позовом до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, суд вважає що він підлягає віднесенню на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 245, 251-252, 280 КУпАП, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст. 2-14, 241-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити позивачу ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Позов задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №763479 від 09.01.2018 року винесену інспектором УПП в Чернівецькій області Косован А.В. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч.2 ст.122 КУпАП визнати незаконною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.2 ст.122 КУпАП закрити у звязку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 2000 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: