Справа № 163/1007/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 рокуЛьвів№ СК-876/8278/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Чигер І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 11 травня 2017 року у справі № 163/1007/17 (суддя Гайдук А.Л., м. Любомль) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

12 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби, в якому просив поновити строк звернення до суду та скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 25 січня 2017 року № 3010/20505/2016 за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 Митного кодексу (МК) України.

Ухвалою від 11 травня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області визнав поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом про скасування постанови у справі про порушення митних правил від 25 січня 2017 року № 3010/20505/2016.

Рішенням від 11 травня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області у задоволенні позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховані ті обставини, що 04 серпня 2016 року по 16 грудня 2016 року автомобіль у звязку з виявленими скритими несправностями знаходився в ремонті на станції технічного обслуговування приватного підприємства «Автокомплекс-Сервіс» у м. Житомир.

Апелянт також зазначає, що про дану обставину він відповідно до пункту 5 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року № 657 (далі - Порядок №657), 05.08.2016 p. проінформував Житомирську митницю ДФС (копія листа міститься в матеріалах справи), вказавши марку автомобіля, реєстраційний номер, номер кузова (VIN код), місцезнаходження автомобіля.

На свою заяву позивач отримав відповідь від 18.08.2016 р. № 725/JI/06-70-20 (копія листа міститься в матеріалах справи), що йому необхідно вивезти автомобіль за межі митної території України після закінчення ремонту та надати відповідні підтверджуючі документи про термін ремонту при перетині митного кордону України. Також його проінформовано, що згідно п. 2 ст. 95 Митного кодексу України до строків транзитних перевезень не включаються час дії обставин непереборної сили чи аварії. Тобто, позивачу у встановленому законом порядку не було відмовлено у продовженні терміну для вивезення автомобіля марки «VW SHARAN» р. н. KR3S114 за межі митної території України, а його дії не були спрямовані на досягнення мети у вигляді неправомірного перевищення строку доставки транспортного засобу, що перебував під митним контролем.

Після закінчення ремонтних робіт позивач невідкладно 18 грудня 2016 року (10 день перебування в зоні митного контролю, з урахуванням зупинення перебігу строків визначених статтею 195 Митного кодексу України на підставі п. 2 цієї ж статті) прибув на митний пост «Устилуг» Волинської митниці ДФС з метою вивезення автомобіля.

З огляду на викладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, Волинська митниця ДФС зазначає, що приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність жодних доказів наявності обставин непереборної сили чи аварії, що спричинили поломку авто позивача, а отже і підстав, за яких при порушенні митного законодавства не наступає адміністративна відповідальність.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що згідно оскаржуваної постанови 18.12.2016 року приблизно о 06 год. 56 хв., слідуючи з України до ОСОБА_2 по смузі руху «зелений коридор» в зону митного контролю митного поста „Устилуг Волинської митниці ДФС заїхав громадянин України ОСОБА_1 в якості водія автомобіля марки «VW SHARAN» р.н. KR3S114 (країна реєстрації - ОСОБА_2), кузов номер WVWZZZ7MZ8V007260.

У ході митного контролю вказаного товару та транспортного засобу в ЄАІС Держмитслужби було встановлено, що 29.07.2016 року о 10 год. 39 хв. на митну територію України через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС громадянином України ОСОБА_1 в митному режимі «транзит» ввезено автомобіль марки «VW SHARAN» р. KR3S114 (країна реєстрації - ОСОБА_2), кузов номерWVWZZZ7MZ8V007260.

Станом на 18.12.2016р. автомобіль не вивезено та в інший митний режим не заявлено. Термін вивезення вищевказаного автомобіля з митної території України в зоні діяльності Волинської митниці ДФС закінчився 08.08.2016 року.

25 січня 2018 року заступником начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 винесено постанову у справі про порушення митних правил № 3010/20500/2016, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що умов, які слугують підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, позивачем не дотримано, а саме, у встановленому порядку не доведено наявності самого факту аварії чи дії обставин непереборної сили, які унеможливлювали вивезення автомобіля за межі митної території України у передбачені ст. 95 МК України строки.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є помилковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 318 МК України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Статтею 90 МК України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 цього Кодексу встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно із ч. 3 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що позивач не заперечує самого факту перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку транзитного перевезення вантажу, але зазначає, що не зміг зробити у звязку з обставинами непереборної сили, а саме несправністю автомобіля, який з 04 серпня по 16 грудня 2016 року знаходився на станції технічного обслуговування ПП «Автокомплекс-Сервіс» м. Житомир.

Відповідно до Акту № 12 від 08.08.2016 р., складеного приватним підприємством «Автокомплекс-Сервіс», при ремонті автомобіля необхідно було провести наступні роботи: перевірка герметичності головки блока, заміна прокладки, ремонт, шліфовка плоскості, заміна поршнів, поршневих кілець, розточка блоку циліндрів, заміна вкладишів к/валу, шліфовка шийок колін валу, заміна гідрокомпенсаторів, заміна ременю, роликів ГРМ (газорозподільного механізму), заміна термостату, насосу системи охолодження, заміна прокладок двигуна, сальників, заміна масла моторного, фільтрів, антифризу, заміна турбіни нагнітання газів.

В підтвердження наведеного позивачем надано заказ-наряд № 1 від 04.08.2016р., Акт здачі-приймання робіт № 7 від 16.12.2016р., рахунком № 3 від 04.08.2016р.

Матеріали справи також свідчать про те, що позивач негайно - 05.08.2016p. повідомив Житомирську митницю ДФС про неможливість вивезти в установлений термін автомобіль у звязку з обставинами непереборної сили несправностями автомобіля, вказавши марку автомобіля, реєстраційний номер, номер кузова (VIN код), місцезнаходження автомобіля.

ОСОБА_1 на вказану заяву отримав відповідь Житомирської митниці ДФС від 15.08.2016р. № 725/JI/06-70-20 про те, що позивачу необхідно вивезти автомобіль за межі митної території України після закінчення ремонту та надати відповідні підтверджуючі документи про термін ремонту при перетині митного кордону України на виїзд.

Відповідно до п. 2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657, факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно ст. 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний, зокрема, терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи відповідача про відсутність обставин непереборної сили в розумінні статті 192 Митного кодексу України не знаходять свого підтвердження, оскільки контролюючим органом не доведено здатність експлуатації транспортного засобу в зв'язку його поломкою та можливість вивезти автомобіль позивачем в передбачений Законом термін.

Окремо суд зазначає, що незважаючи на отримання від позивача повідомлення, митний орган не забезпечив прибуття уповноваженого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу за місцем його знаходження, як це передбачено розділом 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657 (далі Порядок № 657).

Так, згідно п. 5 розділу 8 Порядку № 657, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Керівник митного органу, в зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов'язки, після отримання заяви невідкладно організовує проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, за винятком випадків, коли такий огляд проводити недоцільно з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків. Огляд території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, також не проводиться у разі відсутності протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили можливості дістатися до місця пригоди.

За результатами огляду складається акт встановленої форми у трьох примірниках. Один примірник акта вручається особі, відповідальній за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, другий - невідкладно надсилається митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, а третій - залишається у справах митного органу, посадовими особами якого він був складений.

Якщо керівником митного органу, у зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особою, що виконує його обов'язки, після опрацювання заяви з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків прийнято рішення про недоцільність проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, або якщо протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили відсутня можливість дістатися до місця пригоди, особі, що подала заяву про аварію або дію обставин непереборної сили, митним органом невідкладно надається письмове підтвердження факту отримання такої заяви, у якому зазначаються причини непроведення митним органом огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, яке засвідчується підписом керівника цього митного органу або особи, що виконує його обов'язки, та завіряється відбитком печатки митного органу або особистої номерної печатки. Копія такого письмового підтвердження надсилається протягом трьох робочих днів митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили.

Отже, отримавши повідомлення від позивача про несправність автомобіля, митний орган не вживав жодних заходів спрямованих на огляд транспортного засобу та місця де він знаходиться.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм права, враховуючи належне повідомлення митного органу у встановлений термін, наявність обставин непереборної сили, за яких позивач був позбавлений можливості у визначений МК України строк доставити транспортний засіб за межі митної території України, а також дій з боку позивача, спрямованих на запобігання порушень митних правил суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 10.04.2018 по справі № 357/2754/17.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, неповно зясував обставини, що мають значення для справи та дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а тому вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Керуючись статтями 229, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Любомльського районного суду Волинської області від 11 травня 2017 року у справі № 163/1007/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 3010/20505/2016 від 25.01.2017 року і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Н.В. Ільчишин

ОСОБА_4

Постанова в повному обсязі складена 11 червня 2018 року.