Справа № 2а/1270/2455/2012
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 травня 2018 року

Київ

справа №2а/1270/2455/2012

касаційне провадження №К/9901/30976/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 27.06.2017 (суддя Петросян К.Є.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.09.2017 (головуючий суддя - Блохін А.А., судді: Гаврищук Т.Г., Сухарьок М.Г.) у справі № 2а/1270/2455/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до 1. Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби, 2. Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби та Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, в якому просило визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо ненадання до органу державної казначейської служби висновку про відшкодування позивачу суми податку на додану вартість за жовтень 2011 року в розмірі 26662443,00 грн. та стягнути з Державного бюджету України на його користь зазначену суму бюджетної заборгованості.

Луганський окружний адміністративний суд постановою від 18.05.2012 адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби щодо ненадання до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області висновку про відшкодування Публічному акціонерному товариству «Луганськтепловоз» податку на додану вартість за жовтень 2011 року. Зобов'язав відповідача-1 надати до відповідача-2 висновок про відшкодування позивачу податку на додану вартість за жовтень 2011 року із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню із державного бюджету. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Донецький апеляційний адміністративний суд постановою від 17.07.2012 постанову Луганського окружного адміністративного суду від 18.05.2012 скасував та прийняв нову - про задоволення позовних вимог.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 30.06.2016 зазначене рішення суду апеляційної інстанції скасував та залишив у силі рішення суду першої інстанції.

05.09.2016 у справі видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця від 20.12.2016 відкрито виконавче провадження ВП № 53158464 із виконання зазначеного виконавчого листа.

01.06.2017 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступника Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби) про роз'яснення резолютивної частини постанови Луганського окружного адміністративного суду у справі №2а/1270/2455/2012 та зупинення виконавчого провадження.

Луганський окружний адміністративний суд ухвалою від 27.06.2017 в задоволенні заяви відмовив.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 05.09.2017 залишив ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 27.06.2017 без змін.

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 27.06.2017, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.09.2017 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх вимог відповідач-1 посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, пунктів 200.13, 200.15 статті 200 Податкового кодексу України, статей 159, 170 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакцій, чинній на момент постановлення оскаржених ухвал судів попередніх інстанцій).

Зокрема, зазначає, що судами при постановленні оскаржуваних ухвал не враховано, що станом на момент виконання судового рішення у цій справі змінено порядок бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакцій, чинній на момент постановлення оскаржених ухвал судів попередніх інстанцій) якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Таким чином, підставою для роз'яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, нечіткість, невизначеність.

По суті роз'ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

Однак, постанова Луганського окружного адміністративного суду у справі №2а/1270/2455/2012, про роз'яснення якої порушено питання в поданій заяві, не містить таких недоліків.

Фактично в розглядуваній заяві про роз'яснення постанови суду першої інстанції орган доходів і зборів просить встановити спосіб виконання судового рішення, що не охоплюється процесуальним інститутом роз'яснення в порядку статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакцій, чинній на момент постановлення оскаржених ухвал судів попередніх інстанцій).

Щодо вимоги заявника про зупинення виконавчого провадження ВП № 53158464, то слід зазначити, що відповідно до статей 18, 34 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII питання щодо зупинення виконавчого провадження є виключною компетенцією виконавця та не передбачено нормами Кодексу адміністративного судочинства України (в редакцій, чинній на момент постановлення оскаржених ухвал судів попередніх інстанцій).

В свою чергу, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу державної влади.

З огляду на викладене та враховуючи, що суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 27.06.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.09.2017 у справі № 2а/1270/2455/2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк