Справа № 812/1166/18
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1166/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства «Лисичанська житлова експлуатаційна контора №3» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) до Комунального підприємства "Лисичанська житлова експлуатаційна контора №3" (далі - відповідач, КП «ЛЖЕК №3»), в якому позивач просить стягнути з відповідача адміністративно-господарську санкцію за 2017 рік у сумі 29001,98 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 17.04.2018 по 19.04.2018 у розмірі 48,63 грн., разом 29050,61 грн. (а.с.3-5а).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне.

07 лютого 2018 року позивачем направлено до державної служби зайнятості запит про надання відповідачем інформації про вільні робочі місця (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю, а також про випадки відмови у працевлаштуванні осіб, направлених для працевлаштування.

21 лютого 2018 року на адресу позивача надійшла відповідь на запит, з якої вбачається, що відповідач у 2017 році подавав до служби зайнятості інформацію про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, але не кожного місяця, замовлень до центру зайнятості на професійне навчання або перепідготовку осіб з інвалідністю не направляв. Отже, на думку позивача, відповідачем здійснено не всі можливі заходи для працевлаштування осіб з інвалідністю, адже, у разі подання державній службі зайнятості лише інформації про попит на робочу силу (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю (форма 3-ПН) не можна вважати, що роботодавець зробив усе можливе для працевлаштування фахівця з інвалідністю.

На думку позивача, відповідач не виконав усіх заходів щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю.

Як зазначає позивач, враховуючи інформацію за звітом 10-ПІ за 2017 рік, який був надісланий відповідачем, вбачається не виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році відповідачем, у зв'язку з чим останньому нарахована адміністративно-господарська санкція у розмірі 29001,98 грн., яку відповідач, враховуючи норму ч.4 ст.20 ЗУ "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", повинен був сплатити до 15 квітня 2018 року, про що був повідомлений позивачем листом від 29.01.2018 за № 03-10/101.

У зв'язку з тим, що адміністративно-господарські санкції сплачені не були, позивачем здійснено розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати адміністративно-господарської санкції з 17.04.2018 по 19.04.2018 з урахуванням облікової ставки НБУ у розмірі 17 % річних за кожен день прострочення.

Позивач зазначає, що відповідачем було порушено норми законодавства, яке регулює працевлаштування осіб з інвалідністю, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача адміністративно-господарську санкцію за 2017 рік у сумі 29001,98 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 17.04.2018 по 19.04.2018 у розмірі 48,63 грн., разом 29050,61 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника та в порядку письмового провадження (а.с.128).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою зазначеній у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 20.04.2018 (а.с.22-25), однак до суду повернувся конверт з довідкою поштового відділення за формою №20 з зазначенням причини повернення: «за місцем обслуговування» (а.с.40).

За приписами ч.11 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 20.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.1-2).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Лисичанська житлова експлуатаційна контора №3» ідентифікаційний код 21764204, зареєстровано у якості юридичної особи 10.07.1992, 21.10.2004 №0000094 Лисичанською міською радою Луганської області, в стані припинення не перебуває (а.с.22-25).

Згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів КП «ЛЖЕК №3» за 2017 рік від 22.01.2018 форми № 10-ПІ, наданого до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 101 особа, з них кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 4 особи (а.с.12).

Позивачем нараховано адміністративно-господарську санкцію за невиконання КП «ЛЖЕК №3» нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю за 2017 рік у розмірі 29001,98 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у сумі 48,63 грн. (а.с.18).

Листом від 29.01.2018 № 03-10/101 позивач попередив відповідача про нарахування адміністративно - господарської санкції у розмірі 29001,98 грн. та направив повідомлення поштовим відправленням (а.с.13,14).

На запит Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 07.02.2018 № 04-02/144 (а.с.15) Лисичанський міський центр зайнятості надав інформацію, якою повідомив, що КП «ЛЖЕК №3» протягом 2017 року надавало звіти "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" за формою 3-ПН, на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю. Крім того, у 2017 році КП «ЛЖЕК №3» п'ять разів приймало участь у семінарах, які проводились Лисичанським міським центром зайнятості на тему: «Напрямки співпраці з центром зайнятості та шляхи вирішення кадрових питань, роз'яснення щодо надання звітності, окремі питання регулювання праці осіб з інвалідністю. Протягом 2017 року центром зайнятості до КП «ЛЖЕК №3» інваліди для працевлаштування не направлялись, у зв'язку з тим, що за медичними показниками не було осіб, які б задовольняли вимогам роботодавця. Чотирьом безробітним особам з інвалідністю була запропонована вакансія прибиральника території, але вони відмовились за станом здоров'я. КП «ЛЖЕК №3» у 2017 році замовлення на професійне навчання або підготовку за потрібними професіями не здійснювало (а.с.17).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з

інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 №875-ХII (далі - Закон № 875), в редакції чинній на час спірних правовідносин, що виникли між сторонами.

За змістом статті 20 Закону №875 Фонду соціального страхування захисту інвалідів надано право на стягнення санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю.

Згідно частини 1 статті 19 Закону №875 для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

За змістом частин 2 та 3 статті 19 Закону №875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю; самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Частинами 9 та 10 статті 19 Закону №875 передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, а у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Отже, виходячи з наведених вимог закону, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов'язком займатися пошуком осіб з інвалідністю для працевлаштування.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, в постанові від 20 червня 2011 року по справі №21-60а11, від 26 червня 2012 року по справі №21-105а12, від 02 квітня 2013 року по справі №21-95а13, від 16 квітня 2013 року по справі №21-81а13.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону №875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (частина 2 статті 20 Закону №875).

Відповідно до інформації зазначеної у звіті за 2017 рік про зайнятість та працевлаштування інвалідів, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу складає 101 особа, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 3 особи, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» складає 4 особи, сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів - 29002,00 грн. (а.с.12).

Таким чином, обов'язок підприємства щодо створення нормативу робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю у кількості чотирьох місць виник з січня 2017 року.

Відповідно до п.5 Порядку подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії), затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України 31.05.2013 №316 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за №988/23520, 5 форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

На виконання ухвали суду від 20.04.2018 Лисичанським міським центром зайнятості було надано копії звітів форми форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" за 2017 рік, починаючи з січня 2017 року щомісяця (а.с.42-126) та лист, з якому вказав, що КП «ЛЖЕК №3» у 2017 році надавало до центру зайнятості звіти про наявність вакансій для осіб з інвалідністю щомісячно, а саме прибиральник території - 1 вакансія, крім того у 2017 році підприємство надавало і інші поточні вакансії. У 2017 КП «ЛЖЕК №3» 28.04.2017 прийняло участь у Дні інформування до міжнародного дня боротьби за права інвалідів за участю соціальних партнерів управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради та Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, роботодавців міста, та осіб з інвалідністю (всього 30 учасників), всім роботодавцям учасникам було надано професійний склад осіб з інвалідністю які перебували на обліку у Лисичанському міському центрі зайнятості. Фактів відмови у працевлаштуванні осіб з інвалідністю протягом 2017 року не було. В КП «ЛЖЕК №3» інваліди для працевлаштування не направлялись, у зв'язку з тим, що за медичними показниками не було осіб, які б задовольняли вимогам роботодавця. Чотирьом безробітним особам з інвалідністю була запропонована вакансія прибиральника території, але вони відмовились за станом здоров'я (а.с.41).

У вищевказаних звітах роботодавцем було визначено потребу в робочій силі, тобто відповідач створив робочі місця для осіб з інвалідністю та надавав інформацію до місцевого центру зайнятості у відповідності до норм чинного законодавства.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем дотримано законодавчо встановлений обов'язок щодо створення ним робочих місць у 2017 році.

Доказів того, що КП «ЛЖЕК №3» відмовило у працевлаштуванні хоча б одній особі з обмеженими можливостями (особі з інвалідністю), яка до нього звернулася, або що центром зайнятості направлялися відповідні особи, але не були працевлаштовані з його вини, суду надано не було.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 218 ГК України підставою настання господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб'єкта господарювання вини у вчиненні такого порушення та, якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов'язком займатися пошуком таких осіб для працевлаштування, при цьому відповідальність за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, наступає у разі, якщо відповідач не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постановах від 02.04.2013 у справі № 21-95а13 та від 26.06.2012 у справі № 21-105а12.

Оскільки звітність від КП «ЛЖЕК №3» у 2017 році за формою 3-ПН надавалася до центру зайнятості та відсутні докази того, що КП «ЛЖЕК №3» відмовило у працевлаштуванні хоча б одній особі з обмеженими можливостями (особі з інвалідністю), яка до нього звернулася, або що центром зайнятості направлялися відповідні особи, але не були працевлаштовані з його вини, суд приходить до висновку, що дії відповідача у своїй сукупності свідчать про відсутність вчинення ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів КП «ЛЖЕК №3» за 2017 рік від 22.01.2018 форми № 10-ПІ, наданого до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 101 особа, з них кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 1 особа, тобто відповідачем у 2017 році було створено робоче місце для працевлаштування 1 особи з інвалідністю.

Таким чином, суд вважає, що КП «ЛЖЕК №3» вжило усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у необхідній кількості, та, відповідно, безпосереднього працевлаштування осіб з інвалідністю на вказані робочі місця, а тому воно не може бути притягнуте до відповідальності.

Позивач не надав суду доказів на спростування зазначених обставин.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій.

Оскільки позивачем не доведено правомірність застосованих штрафних санкцій та, відповідно, правомірність нарахування пені через не доведення наявності об'єкту для її обчислення, зазначене свідчить також про передчасність та безпідставність заявлення вимог про стягнення пені.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, зважаючи на те, що доводи позивача стосовно наявності у відповідача обов'язку сплачувати адміністративно - господарські санкції та пеню у визначеному розмірі не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 139 КАС України правові підстави для повернення судового збору позивачу чи його стягнення з відповідача на користь позивача відсутні.

Керуючись статтями 2, 7-9, 19, 20, 32, 72-77, 90, 139, 205, 241-246, 250, 255, 295, пунктом 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства «Лисичанська житлова експлуатаційна контора №3» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова