Справа № 826/13034/17
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 травня 2018 року № 826/13034/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомЦентральної бібліотеки ім. Т.Г. Шевченка для дітей м. Києва
доДепартаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
провизнання незаконними та скасування абз. 4 та 7 п. 2 рішення №69 від 19.04.2017р.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Центральна бібліотека ім. Т.Г. Шевченка для дітей м. Києва (далі - позивач) з адміністративним позовом до Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач) визнання незаконними та скасування абзаців 4 та 7 пункту 2 рішення прийнятого у вигляді наказу №69 від 19.04.2017р.

Ухвалою суду від 13.10.2017р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 26.10.2017р. суд по справі перейшов в письмове провадження.

Позовні вимоги мотивовані відсутністю з боку позивача порушень, встановлених відповідачем при проведенні планового аудиту відповідності та викладених в абзацах 4 та 7 пункту 2 наказу №69 від 19.04.2017р.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, письмові заперечення проти позову не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

В період з 25.01.2017 по 03.03.2017 відповідачем проведено плановий аудит відповідності Центральної бібліотеки ім. Т.Г. Шевченка для дітей м. Києва (), за результатами якого складений аудиторський звіт від 21.03.2017 № 1, зі змісту якого вбачається, що окремими порушеннями та недоліками у фінансово-господарській діяльності позивача є, зокрема:

- при укладанні договорів з ФОП ОСОБА_1 не було дотримано вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна», рішення Київської міської ради від 22.09.2011 № 34/6250 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва», рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва», а також - вимог спільного наказу Міністерства культури України, Міністерства фінансів України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 01.12.2015 № 1004/1113/1556 «Про затвердження Порядку визначення вартості та надання платних послуг закладами культури, заснованими на державній та комунальній формі власності»;

- в порушення вимог пункту 22 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 та пунктів 1.3 та 1.16 статті 116 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001 № 2542-ІІІ за рахунок включення до розрахунків видатків до кошторису на 2016-2017 роки витрат на оплату посадових окладів по вакантним посадам завищено обсяг бюджетних асигнувань по загальному фонду бюджету міста Києва за 2016 рік та січень-лютий 2017 року по КФК 110201 (з 01.01.2017 КПКВК 2414060) на загальну суму 181723,88 грн. (в т.ч. по КЕКВ 2111 - 148954,00 грн., по КЕКВ 2120 - 32769,88 грн.);

- в порушення вимог пункту 8 статті 7, пункту 1 статті 23, пункту 23 та пункту 29 статті 116, абзацу 4 статті 119 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001 № 2542-ІІІ видатки з загального фонду бюджету по КФК 110201 (з 01.01.2017 КПКВК 2414060) на загальну суму 420643,80 грн. (в т.ч. по КЕКВ 2111 - 335900,00 грн., по КЕКВ 2120 - 84743,80 грн.) були здійснені без встановлених бюджетних призначень, на інші цілі (виплати), ніж передбачено кошторисними призначеннями, зробленими на підставі розрахунків видатків до кошторисів на 2014-2017 роки та не відповідали призначенням платежів вказаних у платіжних дорученнях та інших фінансових (казначейських) документах на виплату заробітної плати.

У зв'язку із чим позивачу рекомендовано:

- розірвати діючий договір про надання послуг з ФОП ОСОБА_1 та укласти новий договір відповідно до фактично існуючих господарських відносин між даним суб'єктом підприємницької діяльності та позивачем (надання приміщення комунальної власності територіальної громади міста Києва у погодинну оренду), вимог рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 , інших розпорядчих та рекомендаційних документів у сфері оренди майна територіальної громади міста Києва;

- перерахувати кошти, отримані від ФОП ОСОБА_1 протягом 2014-2016 років за надання читального залу за проведення разового заходу, до бюджету міста Києва - відповідно до вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна», рішення Київської міської ради від 22.09.2011 № 34/6250 та рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280, як такі, що отримані за надання приміщення територіальної громади міста Києва, у суборенду;

- усунути порушення, пов'язані із здійсненням видатків загальному фонду бюджету без встановлених бюджетних призначень, на інші цілі (виплати), ніж передбачено кошторисними призначеннями, зробленими на підставі розрахунків видатків до кошторисів на 2014-2017 роки на загальну суму 420643,80 грн. та порушення пов'язані з завищенням обсягів бюджетних асигнувань по загальному фонду бюджету міста Києва протягом 2016-2017 років на загальну суму 181723,88 грн. зменшивши бюджетні асигнування на відповідні суми шляхом внесення змін до кошторису.

Наказом відповідача від 19.04.2017 № 69 «Про результати проведеного внутрішнього аудиту відповідності у Центральній бібліотеці ім. Т.Г. Шевченка для дітей м. Києва» зобов'язано позивача, зокрема:

- забезпечити усунення порушень, пов'язаних із здійсненням видатків загальному фонду бюджету на оплату послуг по цивільно-правових договорах без встановлених бюджетних призначень, на інші цілі (виплати), ніж передбачено кошторисними призначеннями, затвердженими на підставі розрахунків видатків до кошторисів на 2014-2017 роки на загальну суму 420643,80 грн., а також - порушень, пов'язаних з завищенням обсягів бюджетних асигнувань на оплату праці штатних працівників по загальному фонду бюджету міста Києва протягом 2016-2017 років на загальну суму 181723,88 грн., зменшивши бюджетні асигнування на відповідні суми шляхом внесення змін до кошторису;

- забезпечити перерахування коштів, отриманих від ФОП ОСОБА_1 протягом 2014-2016 років за надання йому читального залу за проведення разового заходу (фактично - за погодинну суборенду), до бюджету міста Києва - відповідно до вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна», рішення Київської міської ради від 22.09.2011 № 34/6250 та рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280.

Водночас, суд не погоджується з висновками відповідача щодо допущених позивачем порушень у зв'язку з наступним.

Так, економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці визначає Закон України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР (далі - Закон № 108/95-ВР).

Відповідно до Закону № 108/95-ВР з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (СНР 93) розроблено Інструкцію зі статистики заробітної плати, затверджену наказом Держкомстату України від 13.01.2004 № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за 114/8713 (далі - Інструкція), яка містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об'єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників. Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Дія Інструкції поширюється на всіх юридичних осіб, їхні філії, відділення, представництва та інші відособлені структурні підрозділи (далі - підприємства).

Програми державних статистичних спостережень передбачають облік фонду оплати праці, нарахованого всім працівникам, а також виділення фонду штатних працівників, які перебувають в обліковому складі підприємства, та поділ його на складові (пункт 1.5 Інструкції).

У відповідності до підпункту 2.1.8 пункту 2.1 Інструкції фонд основної заробітної плати включає нарахування винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадових обов'язків). До його складу належить оплата праці (включаючи гонорари) працівників, які не перебувають у штаті підприємства (за умови, що розрахунки проводяться підприємством безпосередньо з працівниками), за виконання робіт: згідно з договорами цивільно-правового характеру, включаючи договір підряду (за винятком фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності).

Відповідно до підпункту 4 підпункту 2.1.1.1 підпункту 2.1.1 пункту 2.1 глави 2 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.03.2012 за 456/20769, код 2111 «Заробітна плата» включає винагороди та інші виплати, нараховані працівникам, які не перебувають у штаті установи (організації), відповідно до умов цивільно-правового договору (за винятком суб'єктів господарювання).

Аналіз наведених норм свідчить, що використання бюджетних коштів на оплату послуг по цивільно-правових договорах, укладених із фізичними особами (в даному випадку - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13) відповідає встановленим бюджетним призначенням.

Згідно із пунктом 28 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 (далі - Порядок) розпорядники свої витрати приводять у відповідність з бюджетними асигнуваннями та іншими показниками, що доведені лімітними довідками. Для цього чисельність працівників установи, що пропонується до затвердження за штатним розписом, повинна бути приведена у відповідність з визначеним фондом оплати праці, а інші витрати - у відповідність з іншими встановленими асигнуваннями таким чином, щоб забезпечити виконання покладених на установу функцій.

Типова форма штатного розпису установи затверджується Мінфіном. У разі потреби міністерства та інші центральні органи виконавчої влади за погодженням з Мінфіном можуть установлювати форму штатного розпису для відповідної галузі. Штатний розпис установ затверджується у порядку, визначеному відповідним міністерством, іншим центральним органом виконавчої влади.

Матеріали справи містять Штатний розпис позивача, складений на підставі наказу Міністерства культури України від 22.08.2012 № 900, яким затверджена примірна структура та примірні штатні розписи комунальних бібліотек.

При цьому, важливо зауважити, що Штатний розпис позивача погоджений відповідачем в установленому порядку.

Наведеним спростовуються висновки відповідача про завищення позивачем обсягів бюджетних асигнувань на оплату праці штатних працівників.

В свою чергу, кошти, отримані від ФОП ОСОБА_1 протягом 2014-2016 років не підлягають перерахуванню до бюджету міста Києва, оскільки відповідач дійшов помилкового висновку про надання читального залу за проведення разового заходу (фактично - за погодинну суборенду), ототожнивши оренду із наданням послуг у вигляді проведення лекцій-презентацій.

Дійсно, позивач уклав договори від 01.01.2014 № 01/01-14, від 04.01.2015 № 04/01-15, від 04.01.2016 № 04/01-16 з ФОП ОСОБА_1

Водночас, договори від 01.01.2014 № 01/01-14, від 04.01.2015 № 04/01-15, від 04.01.2016 № 04/01-16 за змістом є договорами про надання послуг, що підтверджується наступним.

Згідно із приписами частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Водночас, частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За статтею 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ), а також майнові права.

Таким чином, від договору про надання послуг договір оренди відрізняється тим, що предметом останнього є неспоживна річ, а предметом договору про надання послуг є послуга, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності.

Аналіз умов договорів від 01.01.2014 № 01/01-14, від 04.01.2015 № 04/01-15, від 04.01.2016 № 04/01-16 свідчить, що останні є договорами про надання послуг, виходячи з того, що основною ознакою вказаних договорів є отримання послуг, а не користування майном за плату.

Відтак, оскільки в даному випадку вбачається, що позивач та його контрагент не мали на меті приховати інший правочин (оренда майна), то до відносин цих сторін застосовуються правила того правочину, якому відповідала внутрішня воля сторін і який вони насправді вчинили, а тому застосування відповідачем до відповідних відносин позивача із ФОП ОСОБА_1 положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна», рішення Київської міської ради від 22.09.2011 № 34/6250 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва», рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва», спільного наказу Міністерства культури України, Міністерства фінансів України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 01.12.2015 № 1004/1113/1556 «Про затвердження Порядку визначення вартості та надання платних послуг закладами культури, заснованими на державній та комунальній формі власності» є безпідставним, з огляду на ту обставину, що вказані положення не регулюють відносини у сфері надання послуг.

Зазначеним підтверджується необґрунтованість висновків, що містяться в абзаці 7 пункту 2 рішення відповідача, прийнятого у вигляді наказу №69 від 19.04.2017р.

Беручи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Центральної бібліотеки ім. Т.Г. Шевченка для дітей м. Києва (03056, м. Київ, проспект Перемоги, 25А, ) задовольнити повністю.

2. Визнати незаконними та скасувати абзаци 4 та 7 пункту 2 рішення Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), прийнятого у вигляді наказу №69 від 19.04.2017р.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін