Справа № 824/900/17-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/900/17-а

Головуючий у 1-й інстанції:Левицький В.К.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

11 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "ДОБРОБУТ АГ" на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року (ухвалене в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "ДОБРОБУТ АГ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що дії відповідача щодо призначення та проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ПРАТ "Добробут АГ" вимог законодавства України з питань державної митної справи, складення за результатами проведеної перевірки акту, винесення та направлення позивачеві податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги є протиправними та здійснені з порушенням митного та податкового законодавства. Вказував, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом без урахування наданих документів та дійсних обставин, а тому вони підлягають скасуванню. Позивач посилався на те, що відповідачем помилково класифіковано один неподільний товар - посівний багатофункціональний комплекс "Термінатор" із причепним трьохсекційним бункером "ТН 1400" об'ємом 14000 л, як окремі частини з різними кодами УКТ ЗЕД.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмолено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення справи.

14 березня 2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, про причини неявки не повідомив суд.

05.06.2018 до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, приватне акціонерне товариство "Добробут АГ" (60235, Чернівецька область, Сокирянський район, с. Ломачинці, вул. Українська, 24, ) зареєстроване як юридична особа 08.04.1999 р. та взяте на облік як платник податків 10.04.1999 р. (Т. 1 а.с. 83, 85-91).

В період часу з 04.08.2017 р. по 10.08.2017 р. відповідачем проведено невиїзну документальну перевірку дотримання позивачем вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товару, оформленого по митній декларації від 24.09.2014 р. №400040000/2014/005130, результати якої оформлено актом №3162/24-13-14-05/30149639 від 11.08.2017 р. (Т. 1 а.с. 18-27).

Перевіркою встановлені наступні порушення:

- ч. 1 ст. 257, ч. 1 ст. 69 Митного кодексу України; Правила 1, 2а, 3с та 6 Основних правил інтерпретації Закону України Про митний тариф України у частині визначення коду товару, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита по товару причіпний трьохсекційний бункер на 14000 літрів. Маркування: AGROKRAFT на суму 196414,14 грн;

- п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість по товару: Машина сільськогосподарська: причіпна, посівний комплекс багатофункціональний: Термінатор з дисковими та губерними культиваторними секціями. Робоча ширина 9 м, міжряддя 15 см. Серійний номер:1604/13. Новий. 1 шт. Поставляється у частково розібраному стані. Маркування: AGROKRAFT на суму 392828,28 грн та занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість по товару: причіпний бункер на 14000 літрів. Маркування: AGROKRAFT на суму 432111,11 грн.

11.08.2017 р. відповідачем на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про врученням направлено акт перевірки. Однак, у зв'язку з ненадходженням першого примірника акту від позивача, 21.08.2017 р. відповідачем складено акт №111/24-13-14-05/30149639 (Т. 1 а.с. 139-140).

На підставі висновків викладених в акті перевірки, 28.08.2017 р. відповідачем прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№ НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності у сумі 245517,68 грн, в т.ч. за податковим зобов'язанням 196414,14 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 49103,54 грн;

№ НОМЕР_2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів у сумі 540138,89 грн, в т.ч. за податковим зобов'язанням 432111,11 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 108027,78 грн ( Т. 1 а.с. 15, 16).

Вказані податкові повідомлення-рішення надіслано 28.08.2017 р. на адресу позивача, що не заперечується сторонами (Т. 1 а.с. 14).

Не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями, 12.09.2017 р. позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до ДФС України (Т. 1 а.с. 35-36).

17.10.2017 р. ДФС України прийняла рішення №23276/6/99-99-11-03-03-25, яким залишила без розгляду скаргу позивача, у зв`язку із пропуском строку її подання (Т. 1 а.с. 38).

14.09.2017 р. відповідачем направлено на адресу позивача податкову вимогу №705-17 про сплату податкового боргу на загальну суму 1065393,36 грн, до складу якої входить заборгованість за податковими повідомленнями-рішеннями № та № від 28.08.2017 р. на загальну суму 785656,57 грн, а також нарахована пеня в сумі 279736,79 грн (Т.1 а.с. 73).

Вважаючи незаконними дії відповідача щодо проведення перевірки, складання за її результатами акту перевірки, винесення і направлення податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, а також не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України).

Згідно із п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до ч. 7 ст. 336 Митного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі МК України), митний контроль здійснюється посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно ч. 1 ст. 345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться органами доходів і зборів з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 345 МК України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (ч. 6 ст. 345 МК України).

Предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств (ч. 1 ст. 351 МК України).

Згідно ч. 2 цієї статті Кодексу документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

За змістом положень ч. 3-6 ст. 351 МК України, документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів. Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки. Присутність уповноважених посадових осіб підприємства або громадянина, що перевіряється, під час проведення невиїзної документальної перевірки не обов'язкова. Тривалість проведення перевірки визначається у відповідному наказі органу доходів і зборів та не може перевищувати строки, встановлені частиною восьмою ст. 346 цього Кодексу для проведення документальних виїзних перевірок.

Оформлення результатів невиїзної документальної перевірки здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом (ч. 9 ст. 351 МК України).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави стверджувати, що діяльність з проведення перевірки суб'єкта господарювання та складення акта за результатами такої перевірки є лише службовою діяльністю посадових осіб контролюючого органу на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання суб'єктом перевірки вимог чинного законодавства, та не створює жодних правових наслідків для суб'єкта господарювання та не змінює стану його суб'єктивних прав.

При цьому, виходячи із загальних засад адміністративного судочинства задоволенню підлягають ті вимоги, які фактично відновлюють порушене право особи у взаємовідносинах з суб'єктом владних повноважень.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, 06.07.2017 р. Чернівецька митниця ДФС направила на адресу ГУ ДФС у Чернівецькій області інформацію, в якій вказувала, що управлінням адміністрування митних платежів Чернівецької митниці проведено аналіз оформлених митних декларацій типу ІМ40, в ході якого виявлено можливе порушення позивачем вимог законодавства з питань державної митної справи, а саме порушення правильності класифікації товару за митною декларацією від 24.09.2014 р. №400040000/2014/005130, яка оформлена у зоні діяльності Хмельницької митниці ДФС (Т. 1 а.с. 143-146).

З метою з'ясування питання правильності класифікації товару задекларованого позивачем за митною декларацією від 24.09.2014 р. № 400040000/2014/005130, 07.07.2017 р. відповідач направив на адресу позивача лист, в якому просив надати копію зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товару №2608 від 26.08.2014 р., копію доповнення зовнішньоекономічного договору (контракту) №3 від 01.09.2014 р., копію технічної документації та за наявності креслень на імпортований товар за митною декларацією від 24.09.2014 р. №400040000/2014/005130 (Т. 1 а.с. 70).

20.07.2017 р. позивач направив на адресу відповідача копію зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу товару від 26.08.2014 р. № 2608 з додатками та специфікаціями до нього (Т. 1 а.с. 71 - 73).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що копії технічної документації на товар позивачем на вимогу ГУ ДФС у Чернівецькій області не було надано, оскільки така технічна документація відсутня у позивача, оскільки вона не складалася та не передавалася продавцем товару.

01.08.2017 р. відповідач направив на адресу позивача повідомлення про проведення невиїзної документальної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товару, оформленого по митній декларації від 24.09.2014 р. №400040000/2014/005130, яке отримане позивачем 04.08.2017 р. (Т. 1 а.с. 141 - 142).

Дослідженням акту перевірки №3162/24-13-14-05/30149639 від 11.08.2017 р. встановлено, що документальна невиїзна перевірка позивача проведена відповідачем у період з 04.08.2017 р. по 10.07.2017 р. на підставі наказу ГУ ДФС у Чернівецькій області від 01.08.2017 р. № 829.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що документальну невиїзну перевірку дотримання позивачем вимог законодавства України з питань державної митної справи призначено та проведено відповідачем з дотриманням вимог ст. 351 МК України, з урахуванням строків давності визначених ст. 102 ПК України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Вказана стаття конституції не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування можуть бути оскаржені, а тільки встановлює принцип, відповідно до якого в суді можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії або бездіяльність (абз. 9 п.2 мотивувальної частини від 25.11.1997 р. у справі №6-зп за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України (справа громадянки ОСОБА_2 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи). Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено, або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інше ущемлення прав та свобод (п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного суду України у справі №9-зп за зверненням громадян ОСОБА_3, ОСОБА_4 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України від 25.12.1997 р.).

Згідно ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За правилами ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України).

Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Разом з тим, суд зазначає, що оскаржувані дії відповідача щодо призначення та проведення документальної невиїзної перевірки, складення за її результатами акту перевірки, винесення і направлення податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, не породжують жодних правових наслідків, що спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і не мають обов'язкового характеру для суб'єкта господарювання, який перевірявся, оскільки не містять обов'язкового припису для нього, а відтак вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В той же час, суд вважає, що у даному випадку належним способом захисту, який спрямований на захист порушених прав позивача та реальне його відновлення є оскарження податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

Надаючи оцінку доводам апелянта, щодо помилкової класифікації відповідачем невід'ємних частин одного неподільного товару за двома окремими різними кодами УКТ ЗЕД, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини у справі стосуються визначення контролюючим органом товару - багатофункціонального посівного комплексу "Термінатор" з дисковими та губерними культиваторними секціями, трьохсекційним бункером на 14000 л за двома кодами класифікації, а саме багатофункціонального посівного комплексу "Термінатор" з дисковими та губерними культиваторними секціями за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_1 Машини сільськогосподарські, садові або лісогосподарські для підготовки оброблення ґрунту; котки для газонів або спортивних майданчиків та трьохсекційним бункером на 14000 л, окремо за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_3 причепи та напівпричепи; інші транспортні засоби; їх частини: причепи та напiвпричепи з самозавантаженням або саморозвантаженням, для використання у сільському господарстві.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що позивачем задекларовано товар: Машина сільськогосподарська: причіпна, посівний комплекс багатофункціональний: "Термінатор" з дисковими та груберними культиваторними секціями, трьохсекційним бункером на 14000 л. Робоча ширина 9 м, міжряддя 15 см. Серійний номер: 1604/13. Новий. У кількості - 1 шт., який поставляється у частково розібраному стані. Маркування: AGROKRAFT, митна вартість товару склала 4577282,30 грн, вага нетто 22090 кг, країна походження товару Республіка Австрія. Для підтвердження країни походження надано сертифікат про походження загальної форми №L6000899-01 від 22.09.2014 р. Крім того, країна походження заявлена в інвойсі від 19.09.2014 р. №А-041-2014, де задекларовано: країна походження - Австрія. Під час декларування товар класифіковано за кодом УКТЗЕД НОМЕР_4.

При доставці зазначеного товару на митну територію України застосовано умову поставки згідно з правилами ІНКОТЕРМС: FCA AT St. Andra.

Умовою зовнішньоекономічного договору ПРАТ Добробут АГ з нерезидентом AGROKRAFT GmbH, Deutchland (Федеративна Республіка Німеччина) від 26.08.2014 р. №2608, що стосується предмета перевірки являється поставка із Австрії і ОСОБА_2 виробництва фірм AGROKRAFT GmbH та Thomas Hatzenbichler Agro-Tehnik GmbH на територію України сільськогосподарської техніки по специфікаціях до даного контракту.

Перевіркою правильності класифікації згідно УКТЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення відповідачем встановлено, що товар - Машина сільськогосподарська: причіпна, посівний комплекс багатофункціональний: "Термінатор" з дисковими та груберними культиваторними секціями, трьохсекційним бункером на 14000 л. Робоча ширина 9 м, міжряддя 15 см. Серійний номер: 1604/13. Новий. У кількості -1 шт., який поставляється у частково розібраному стані. Маркування: AGROKRAFT (далі - товар №1) задекларовано, як такий що відноситься до товарної позиції УКТ ЗЕД 8432 "машини сільськогосподарські, садові або лісогосподарські для оброблення ґрунту, для газонів або спортивних майданчиків», товарної підкатегорії УКТЗЕД НОМЕР_4 (ставка ввізного мита 0%), в якій класифікуються сівалки відмінні від сівалок точного висівання з центральним приводом.

В акті перевірки також зазначено, що перевіркою встановлено порушення ч. 1 ст. 257, ч. 1 ст. 69 Митного кодексу України; Правила 1, 2а, 3с та 6 Основних правил інтерпретації Закону України "Про митний тариф України" у частині визначення коду товару при декларуванні товару №1 за митною декларацією від 24.09.2014 р. №400040000/2014/005130.

За результатами перевірки, з урахуванням даних про товар задекларованих в графі 31 митної декларації та його технічних параметрів, що міститься на офіційному сайті виробника - www.hatzenbichler.com, під час перевірки правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товару № 1: Машина сільськогосподарська: причіпна, посівний комплекс багатофункціональний: "Термінатор" з дисковими та груберними культиваторними секціями, трьохсекційним бункером на 14000л. Робоча ширина 9 м, міжряддя 15 см. Серійний номер: 1604/13. Новий. 1шт. Поставляється у частково розібраному стані. Маркування: AGROKRAFT за митною декларацією від 24.09.2014 р. №400040000/2014/005130 перевіркою визначено, що зазначений товар необхідно класифікувати, як:

- товар №1: Машина сільськогосподарська: причіпна, посівний комплекс багато функціональний: "Термінатор" з дисковими та груберними культиваторними секціями. Робоча ширина 9 м, міжряддя 15 см. Серійний номер: 1604/13. Новий. 1 шт. Поставляється у частково розібраному стані. Маркування: AGROKRAFT (ставка ввізного мита - 0%).

- товар №2: Причіпний трьохсекційний бункер на 14000 л. Маркування: AGROKRAFT (ставка ввізного мита - 10%).

Встановлені перевіркою порушення, як зазначено в акті перевірки, призвели до заниження податкових зобов'язань по сплаті митних платежів на загальну суму 628525,25 грн, в тому числі: по ввізному миту на - 196414,14 грн, по ПДВ на - 432111,11 грн та до завищення митних платежів по ПДВ на суму - 392828,28 грн.

До такого висновку відповідач прийшов виходячи з того, що згідно інформації яка розміщена на веб-сайті виробника www.hatzenbichler.com, багатофункціональний посівний комплекс "Термінатор" - це комплексно модульне знаряддя, призначене для проведення рядками посіву зернових та дрібнонасінних культур, а також для точного висіву просапних культур з одночасною, попередньою підготовкою ґрунту під посів з внесенням добрив. Конструктивна особливість посівного комплексу Termіnator в тому, що на основній рамі комплексу можуть монтуватися, в залежності від необхідності: секції трирядного передпосівного культиватора з S-подібною стойкою, стріловидною лапою 150 мм; секції дворядного дискатора з діаметром дисків діаметром 510 мм; секції дворядного стерневого (груберного) культиватора з одним рядом змішувальних зірочок і прикатуючим катком.

Посівний комплекс "Termіnator" обладнується причіпним бункером ТН 800 (8000 літрів. 2 відсіки 60% та 40% для насіння та добрив, застосовується в моделях ТН-6, ТН-9 та ТН-12) або ТН 1400 (14000 літрів, 3 відсіки 60%, 20 % та 20 % для насіння та добрив, застосовується в моделях ТН-12 та ТН-18). Для прискорення завантаження та розвантаження матеріалу бункер комплектується шпековим транспортером. Бункер їде попереду основного знаряддя, не допускаючи ущільнення грунту.

Посівний комплекс "Термінатор" дозволяє відмовитись від придбання таких агрегатів, як широкозахватний передпосівний культиватор, стерневий культиватор, дискатор, оскільки він об'єднує це все в собі одному. Від'єднуючи висіваючі секції можна отримпти широкозахватне знаряддя, яке дозволяє використати цей агрегат з ранньої весни до пізньої осені, а не тільки в період посівної кампанії. Робоча ширина однієї секції з робочими органами - 3 м. Кожна з секцій має 3-точкову навіску і може працювати окремо від комплексу. Секції взаємозамінні. Всі секції робочих органів, як і висіваючи, взаємозамінні і легко від'єднуються від основної рами, що дозволяє оперативно змінювати конфігурацію знаряддя і виконувати широкий комплекс польових робіт в стислі строки. Тобто, можна виконувати посів зернових культур або просапних (точний висів), обробку ґрунту культиватором, дискатором або стерневим культиватором (як з одночасним внесенням добрив, так і без внесення добрив) в залежності від комплектації посівного комплексу.

Робоча ширина захвату комплексу: 6 метрів (модель ТН-6), 9 метрів (модель ТН-9), 12 метрів (модель "ТН-12") та 18 метрів (модель ТН-18).

Посівний комплекс "Термінатор" може здійснювати 5 операцій за один прохід: передпосівну підготовку; внесення добрив із закладуванням їх в ґрунт; вирівнювання поверхні ґрунту і подрібнення грудок; висів насіння; прикатка насіння по кожному рядку.

Завдяки змінним секціям з різноманітними робочими органами, посівний комплекс працює однаково добре як по обробленому ґрунту, так і по стерні. В посівному комплексі працюють дві незалежні системи: внесення добрив і висів насіння. Посів здійснюється через незалежні висіваючі диски-сошники на паралелограмах за змінними секціями з робочими органами і катками. Внесення добрив на посівному комплексі "Термінатор" відбувається перед робочими знаряддями (культиватором, дискатором), через систему розпилювачів шляхом суцільного висіву вносяться добрива, які повністю закладаються в ґрунт.

В акті перевірки відповідачем відзначено, що декларантом (позивачем) в графі 31 митної декларації від 24.09.2014 р. №400040000/2014/005130 модель ввезеної сільськогосподарської машини не зазначена, але вказана марка: "Термінатор". Враховуючи задекларований в графі 31 опис сільськогосподарської машини, а саме: робоча ширина 9 м, встановлено, що ввезена сільгосптехніка представляє собою посівний комплекс моделі ТН-92", що згідно характеристик виробника, має робочу ширину захвату 9 метрів.

Аналогічно, декларантом (позивачем) в митній декларації не задекларовано модель ввезеного бункера. Проте, враховуючи задекларовану в графі 31 ємкість трьохсекційного бункера, а саме - 14000 літрів, встановлено, що разом із посівним комплексом "Термінатор" ввезено трьохсекційний бункер моделі ТН 1400 місткістю 14000 літрів.

Відповідно до інформації виробника, посівний комплекс "Термінатор" моделі ТН-9, призначений для роботи з трактором потужністю 280 к.с., працює тільки з двохсекційним бункером моделі ТН 800 і не може використовуватись з трьохсекційним бункером ТН 1400, який призначений для роботи із посівними комплексами ТН-12 та ТН-18 та тракторами потужністю 380-450 к.с.

З огляду на інформацію наведену на сайті виробника щодо технічних даних та функціонального призначення посівного комплексу "Термінатор" перевіркою зроблено висновок, що задекларований у митній декларації від 24.09.2014 р. №400040000/2014/005130 причіпний трьохсекційний бункер не є частиною посівного комплексу з робочою шириною 9 метрів і повинен класифікуватися як окремий товар.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (ч. 1 ст. 257 МК України).

Положеннями ст. 69 МК України передбачено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

За приписами ст. 67 МК України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, девятий та десятий знаки цифрового коду.

Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Відповідно до положення ст. 68 МК України ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст. 68 МК України ведення УКТ ЗЕД передбачає: 1) відстеження та облік змін і доповнень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів, пояснень та інших рішень щодо її тлумачення, що приймаються Всесвітньою митною організацією; 2) підготовку пропозицій щодо внесення змін до УКТ ЗЕД; 3) деталізацію УКТ ЗЕД на національному рівні та введення додаткових одиниць виміру; 4) забезпечення однакового застосування всіма органами доходів і зборів правил класифікації товарів; 5) прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД у складних випадках; 6) розроблення пояснень і рекомендацій до УКТ ЗЕД та забезпечення їх опублікування; 7) своєчасне ознайомлення субєктів зовнішньоекономічної діяльності з рішеннями та інформацією (крім тих, що є конфіденційними) щодо питань класифікації товарів та про застосування УКТ ЗЕД; 8) здійснення інших функцій, необхідних для ведення УКТ ЗЕД.

Основні правила інтерпретації УКТ ЗЕД закріплені в додатку до Закону України "Про Митний тариф України" від 19.09.2013 р. №584-VII (далі - Закон №584-VII).

Як зафіксовано в акті перевірки у відповідності до Правил 1 Основних правил інтерпретації класифікації товарів, назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів проводиться виходячи з найменувань товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп.

Відповідно до положень Правила 2а) Основних правил інтерпретації класифікації товарів даний товар, який поставлявся у частково розібраному стані, повинен класифікуватися як зібраний.

Враховуючи, що Правило 2б) стосується сумішей або сполучень цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами, а не машин, слід переходити до Правила 3.

Відповідно до Правила 3а) перевага надається тій товарній позиції, яка більш конкретно описує товар у порівнянні з найменуваннями товарних позицій, що дають більш загальний опис. Однак, коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, які входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише до окремих частин товарів, що надходять у продаж у наборі, призначеному для роздрібної торгівлі, тоді ці товарні позиції розглядаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо одна з них має повніший або більш точний опис товару.

Так як, посівний комплекс "Термінатор" являється багатокомпонентним, складається з частин, які можуть класифікуватися за наступними кодами УКТЗЕД:

- секції трирядного передпосівного культиватора з S-подібною стойкою, стріловидною лапою 150 мм - НОМЕР_5;

- секції дворядного дискатора з діаметром дисків 510 мм - НОМЕР_6;

- секції дворядного стерневого (груберного) культиватора з одним рядом змішувальних зірочок і прикатуючим катком - НОМЕР_6;

- висіваючі секції для зернових культур - НОМЕР_1;

- висіваючі секції точного висіву (кукурудза, соняшник і т.д.) з висіваючим апаратом MegicSem - НОМЕР_7, згідно Правила 3а) всі вищезазначені коди товарів є рівнозначними, необхідно переходити до наступних правил.

Згідно правила 3б) суміші, багатокомпонентні вироби, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, і товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може - проводитися відповідно до Правила За), класифікуються відповідно до матеріалу чи складових, які визначають основний характер цих товарів. Враховуючи, що основною функцією посівного комплексу Terminator є функція посіву, даний товар, із врахуванням положень Правила 6, повинен класифікуватися за складовими частинами, які надають товару основний характер - висіваючими секціями, тобто в товарній підпозиції 843230, в якій класифікуються сівалки.

Для врегулювання питання, в якій категорії класифікується посівний комплекс, використовується Правило 3с), відповідно до якого товари, класифікацію яких не можна провести відповідно до Правила 3а) або 3б), класифікуються у товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед товарних позицій, які розглядаються. Так як, розглядаються дві категорії - 84323011 "сівалки точного висівання з центральним приводом" (враховуючи висіваючі секції точного висіву) та 84323019 сівалки інші (враховуючи висіваючі секції для зернових культур), посівний комплекс "Teрмінатор" з робочою шириною 9 метрів (модель ТН-9) класифікується в товарній підкатегорії УКТЗЕД 843230 1 900 (ставка ввізного мита 0%).

Причіпний трьохсекційний бункер на 14000 літрів (модель ТН 1400) для насіння та добрив, що представляє собою причіп з бункером та шнековим транспортером для самозавантаження та саморозвантаження матеріалу, який використовується в сільському господарстві та буксирується, на думку відповідача, класифікується наступним чином.

Відповідно до Правила 1, згідно положень примітки 1 до розділу XVI Пояснення до УКТЗЕД (розділ включає 84 та 85 товарні групи) Машини, обладнання та механізми; електротехнічне обладнання; їх частини; звукозаписувальна та звуковідтворювальна апаратура, апаратура для запису або відтворення телевізійного зображення і звуку, їх частини та приладдя», згідно з якою до даного розділу не включаються вироби Розділу XVII (розділ включає 86-89 товарні групи) Засоби наземного транспорту, літальні апарати, плавучі засоби і пов 'язані з транспортом пристрої та обладнання та п. 7 загальних положень до групи 87 УКТЗЕД Засоби наземного транспорту, крім залізничного або трамвайного рухомого складу, їх частини та обладнання, згідно з яким до групи 87 включаються причепи і напівпричепи та інші несамохідні транспортні засоби, тобто транспортні засоби, які буксируються іншим транспортним засобом, штовхаються або ведуться вручну чи гужовою тягою, причіпний трьохсекційний бункер на 14000 л (модель ТН 1400 класифікуються в товарній позиції 8716. Із врахуванням Правила 6 вказаний товар класифікується в товарній підкатегорії УКТ ЗЕД НОМЕР_3 (ставка ввізного мита 10 %).

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком відповідача, що багатофункціональний посівний комплекс "Термінатор" з дисковими та губерними культиваторними секціями, трьохсекційним бункером на 14000 л повинен класифікуватися за двома кодами УКТ ЗЕД, посівний комплекс "Термінатор" за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_4 Машини сільськогосподарські, садові або лісогосподарські для підготовки оброблення ґрунту; котки для газонів або спортивних майданчиків та трьохсекційний бункер на 14000 л, окремо за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_3 причепи та напівпричепи; інші транспортні засоби; їх частини: причепи та напiвпричепи з самозавантаженням або саморозвантаженням, для використання у сiльському господарствi.

Як вбачається із змісту акту перевірки, відповідно до ч. 14 ст. 354 МК України відповідачем визначено митну вартість товару "причіпний трьохсекційний бункер на 14000 літрів. Маркування: AGROKRAFT у сумі 1964141,39 грн та митну вартість товару: "Машина сільськогосподарська: причіпна, посівний комплекс багато функціональний: "Термінатор" з дисковими та груберними культиваторними секціями. Робоча ширина 9 м, міжряддя 15 см. Серійний номер: 1604/13, новий 1 шт, поставляється у частково розібраному стані. Маркування: AGROKRAFT у сумі 2613140,91 грн.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем ні під час проведення перевірки відповідачем, ні під час судового розгляду справи не було надано будь-яких документів, крім поданих під час митного оформлення, які б підтверджували правильність класифікації товару, задекларованого по митній декларації від 24.09.2014 р. № 4000/40000/2014/005130 та його вартості.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що позивач неправильно класифікував товар зазначений у митній декларації № 4000/40000/2014/005130 від 24.09.2014 р., що призвело до заниження податкових зобов'язань по сплаті митних платежів на загальну суму 628525,25 грн, в тому числі: по ввізному миту на - 196414,14 грн, по ПДВ на - 432111,11 грн та до завищення митних платежів по ПДВ на суму - 392828,28 грн.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на експертний висновок щодо функціонального призначення та конструкційних елементів багатофункціонального посівного комплексу "Термінатор", який складений 06.11.2017 р. Центром випробування техніки Українського науково-дослідного інституту прогнозування та випробування техніки та технологій для сільськогосподарського виробництва імені ОСОБА_5, як на належний доказ правильності класифікації імпортованого ним посівного багатофункціонального комплексу "Термінатор" з дисковими та груберними культиваторними секціями, трьохсекційним бункером на 14000 л, згідно якого товар, що придбано є єдиним цілим і неподільним товаром, який неможливо розділити без втрати його цільового призначення. Крім того, суд звертає увагу, що даний висновок не є офіційною інформацією виробника та згідно ч. 8 ст. 69 МК України має інформаційний або довідковий характер.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, безпідставними твердження позивача щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень рішень та неправомірності застосування штрафних (фінансових) санкцій без винесення рішення митного органу про визначення іншого коду ніж той, що був визначений у митній декларації, виходячи з наступного.

Частиною 11 ст. 354 МК України встановлено, що рішення про визначення грошових зобов'язань підприємства, що перевірялося, приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов'язки, з урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності). Керівник підприємства або уповноважена ним особа можуть бути присутні під час прийняття такого рішення.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов'язки, з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому ПК України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству (ч. 12 ст. 354 МК України).

В акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов'язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки (п. 14 ст. 354 МК України).

Відповідно до п. 14-15 ст. 354 МК України доводи стосовно незгоди з рішеннями органу доходів і зборів щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування викладаються підприємством під час апеляційного оскарження податкових повідомлень-рішень про визначення суми грошового зобов'язання, винесених за результатами документальної перевірки, у порядку, передбаченому ст. 56 ПК України.

Положення цієї статті поширюються також на громадян, щодо яких проводилася документальна невиїзна перевірка відповідно до ст. 351 цього Кодексу.

Отже, в акті перевірки контролюючим органом зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов'язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що за результатами проведення документальної невиїзної перевірки складено акт №3162/24-13-14-05/30149639 від 11.08.2017 р. "Про результати документальної невиїзної перевірки дотримання приватним акціонерним товариством "Добробут АГ" вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товару оформленого по митній декларації від 24.09.2014 р. №400040000/2014/005130.

За результатами перевірки відповідачем встановлено порушення митного законодавства України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 628525,25 грн, в тому числі: по ввізному миту на -196414,14 грн, по ПДВ на 432111,11 грн та до завищення митних платежів по ПДВ на суму 392828,28 грн.

З огляду на вищезазначені обставини, судом встановлено, що рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості окремим документом не оформлялося, та було зазначене в акті про результати перевірки, що відповідає вимогам ч. 14 ст. 245 МК України.

Підпунктом 54.3.6 п. 54.3 ст.54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до приписів п. 123.1 ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Пунктом 190.1 ст. 190 ПК України визначено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки відповідача щодо порушення позивачем ч. 1 ст. 257, ч. 1 ст. 69 МК України; Правила 1, 2а, 3с та 6 Основних правил інтерпретації Закону України "Про митний тариф України", в частині визначення коду товару, а також п. 190.1 ст. 190 ПК України, в результаті чого завищено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 392828,28 грн та занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 432111,11 грн, за що правомірно збільшено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності у сумі 245517,68 грн, в т.ч. за податковим зобов'язанням 196414,14 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 49103,54 грн, а також за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів у сумі 540138,89 грн, в т.ч. за податковим зобов'язанням 432111,11 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 108027,78 грн.

За таких обставин, оскаржувані податкові повідомлення-рішення № та № від 28.08.2017 р. є правомірними та не підлягають скасуванню.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що виявлені в ході перевірки порушення позивачем положень чинного законодавства, які стали підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, підтверджені в ході судового розгляду.

Підсумовуючи викладене, судова колегія, враховуючи, що доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "ДОБРОБУТ АГ" залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7