Справа № 367/2855/18
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 367/2855/18 Суддя (судді) першої інстанції: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом Ірпінського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області до ОСОБА_2 про затримання та примусове видворення за межі України,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до громадянина Росії ОСОБА_2, в якому просив винести рішення про затримання з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України та примусове видворення з України відповідача.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено, затримано та забезпечено видворення за межі території України, громадянина Росії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на строк, який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та позов залишити без задоволення. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, за неповного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у відповідача є реальні підстави вважати, що в країні громадянства здоров'ю останнього загрожує небезпека.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав, в суді першої інстанції позиція позивача обґрунтовувалась тим, що відповідач є нелегальним мігрантом та знаходиться в Україні без законних на те підстав і в установлений строк без поважних причин не виконав рішення про примусове повернення.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд заяви за відсутності сторін.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 18 квітня 2018 року посадовою особою Управління ДМС у Київській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКО №080390 (а.с.6), відповідно до якого 18 квітня 2018 року у м.Ірпінь 0 16:40 год. працівниками поліції було доставлено громадянина Росії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав без документів на право проживання в Україні, що є порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

На підставі вказаного протоколу, 18 квітня 2018 року Управлінням ДМС у Київській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКО №080392 (а.с.5), якою за порушення відповідачем Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідальність за яке передбачено ст.203 КУпАП, на громадянина Росії ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

19 квітня 2018 року Головним спеціалістом Ірпінського МВ УДМС України в Київській області Волковою М.В. прийнято рішення №18 (а.с. 10) про примусове повернення з України громадянина Росії ОСОБА_2, згідно з яким, в ході перевірки встановлено, що відповідач, з його слів, прибув в Україну 17 квітня 2018 року, поза пунктом пропуску кордону, без будь-яких документів з метою незаконного працевлаштування та на даний час знаходиться в Україні з порушенням чинного міграційного законодавства, заходів щодо легалізації свого перебування на території України не вжив, та в порушення норм законодавства України вчинив спробу взяття кредиту по чужому (втраченому) паспорту гр. України, під час чого був затриманий працівниками Ірпінського відділу поліції, чим порушив правила перебування в Україні та транзитного проїзду через територію України та перебуває в Україні з порушенням вимог міграційного законодавства. Законних підстав для подальшого перебування в Україні відповідача немає, та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інтересів національної безпеки України чи охорони громадського порядку, на підставі положень ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вирішено примусово повернути громадянина Росії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспортний документ відсутній, та зобов'язати його покинути територію України до 20 квітня 2018 року, заборонити відповідачу в'їзд на територію України терміном на три роки.

Вказане рішення відповідач отримав 19 квітня 2018 року та зобов'язувався не пізніше 20 квітня 2018 року залишити територію України, про що міститься його підпис. Також відповідач зазначив, що перекладач йому не потрібний.

З огляду на наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення з України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач буде ухилятись від виїзду з України, оскільки він був притягнутий до відповідальності за порушення встановлених правил перебування іноземців на території України та проживає без документів на право проживання в Україні, а також, з огляду на відсутність у нього документа, що дає право на виїзд з України, чим грубо порушує вимоги ст.ст.9, 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно з п.14 ч.1 наведеної статті нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави (ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Відповідно до ч.3 ст.9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч.1 ст.26 наведеного Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Частиною 1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Враховуючи, що громадянин Росії ОСОБА_2 прибув до України поза пунктом пропуску кордону без будь-яких документів з метою незаконного працевлаштування, знаходиться в Україні з порушенням норм чинного міграційного законодавства, офіційно не працевлаштований, законного джерела існування, власності та родинних зв'язків на території України не має, що фактично свідчить про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення від 19 квітня 2018 року №18 про його примусове повернення з України.

Згідно п.1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (в редакції, чинній на момент подачі цього позову), примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до п.1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно п.5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Згідно з п.12 р.ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року №141, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Таким чином, затримання іноземця або особи без громадянства та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, можливо для виконання постанови адміністративного суду про примусове видворення з України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що в країні його громадянства, а саме в Чечні, наявні переслідування із боку місцевої влади у зв'язку із незгодою з політичним курсом Чеченської республіки, а отже наявні обставини, які вказані в ст.3 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які унеможливлюють примусове видворення за межі території України.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Наведений перелік підстав є вичерпний і розширенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є громадянином Росії та жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 є громадянином Чеченської Республіки, яка входить до складу Російської Федерації, матеріали справи не містять, доказів наявності підстав, передбачених ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які унеможливлюють примусове повернення чи примусове видворення відповідача з України до суду не надано, із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідач не звертався, а тому суд відхиляє зазначені обґрунтування апелянта.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, враховуючи наявність обґрунтованих підстав вважати, що громадянин Росії ОСОБА_2 ухилятиметься від виконання рішення про його примусове повернення, беручи до уваги, що рішення від 19 квітня 2018 року №18 про примусове повернення з України громадянина Росії ОСОБА_2 є чинним, приймаючи до уваги відсутність у відповідача документів на право перебування на території України, з огляду на відсутність встановлених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборон на примусове видворення відповідача, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України та примусового видворення з України громадянина Росії ОСОБА_2

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ірпіньського міського суду Київської області від 20 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 11 червня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма