Справа № 810/1792/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 року справа № 810/1792/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням служби в поліції, стягнути із відповідача таку грошову допомогу у сумі 144 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем протиправно не виплачено позивачу у встановлений законом строк одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням служби в поліції.

Ухвалою суду від 16.04.2018 відкрито спрощене провадження в даній адміністративній справі та призначено її до судового розгляду на 08.05.2018, яке відкладено на 16.05.2018 за клопотанням відповідача.

До судового засідання 16.05.2018 сторони, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не прибули.

Представники сторін звернулись до суду з письмовими клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що протоколом засідання комісії ГУ Національної поліції в Київській області з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 29.12.2017 № 12, матеріали надані ОСОБА_1 до ГУ Національної поліції 06.12.2017, затверджені до виплати, після чого подано розрахунок потреби в коштах для здійснення виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 144 000,00 грн. Така допомога буде виплачена позивачу одразу після надходження відповідного фінансування, тому, на думку відповідача, права ОСОБА_1 Управлінням не порушено.

Позивачем надано суду відповідь на відзив, в якому стверджується про те, відповідачем протиправно не виплачено у встановлений законом строк одноразову грошову допомогу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_1 у період із 15.08.2001 по 06.11.2015 проходив службу в ГУ МВС України в Київській області, а з 07.11.2015 по 29.09.2017 - ГУ Національної поліції в Київській області (а.с. 8).

Наказом ГУ Національної поліції у Київській області від 29.09.2017 № 645 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 9)

Згідно із довідкою до Акта огляду МСЕК від 23.11.2017 серії АВ 0664982 позивачу на строк до 01.12.2018 встановлено другу групу інвалідності, причиною якої стало захворювання пов'язане з проходженням служби в поліції (а.с. 10, 11).

У грудні 2017 року позивач звернувся до керівника територіального органу поліції за останнім місцем служби, а саме - ГУ Національної поліції у Київській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.

Листом від 02.01.2018 № 29/Д ГУ Національної поліції у Київській області повідомило позивача про те, що його заява про виплату одноразової грошової допомоги затверджена до виплати, у зв'язку із чим до Національної поліції України подано розрахунок потреби в коштах на виплату такої допомоги у розмірі 144 000,00 грн., кошти будуть виплачені після надходження фінансування (а.с. 12).

Відповідь такого ж змісту надано ГУ Національної поліції у Київській області листом від 26.03.2018 № 29Б/26 на адвокатський запит представника позивача (а.с. 14).

Вважаючи дії ГУ Національної поліції у Київській області щодо невиплати одноразової грошової допомоги у встановлений законом строк протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд керується наступним.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про національну поліцію України» (далі - Закон № 580-VIII).

Статтею 3 Закону № 580-VIII визначено, що У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із пунктом четвертим частини першої статті 97 Закону № 580-VIII Одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Відповідно до підпункту «б» пункту четвертого частини першої статті 99 Закону № 580-VIII розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності, а саме - при встановленні II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Частинами другою, четвертою статті 100 Закону № 580-VIII визначено, що у разі встановлення факту настання смерті поліцейського, а також особи, звільненої зі служби в поліції, внаслідок обставин, зазначених у пунктах 3 - 6 частини першої статті 97 цього Закону, якщо смерть настала протягом шести місяців після отримання інвалідності чи травми, внаслідок отримання яких поліцейський раніше отримував одноразову грошову допомогу згідно із зазначеними пунктами, виплата одноразової грошової допомоги особам, які мають право на її отримання, зазначеним у цьому Законі, здійснюється з вирахуванням суми допомоги, отриманої померлим.

Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у частині другій цієї статті, призначається і виплачується за останнім місцем проходження служби поліцейським.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 11.01.2016 № 4, зареєстрованим у Мін'юсті 29.01.2016 за № 163/28293, затверджено Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4).

Згідно із пунктами другим, четвертим розділу І Порядку № 4 діяльність органів поліції та навчальних закладів у частині оформлення документів для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського спрямована на забезпечення гарантованого державою соціального захисту поліцейського.

Випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського:

1) під час виконання службових обов'язків (пункт 1 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов'язаний з виконанням службових обов'язків, спрямованих на реалізацію повноважень та основних завдань поліції, у тому числі під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

2) під час виконання службових обов'язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов'язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

3) під час проходження поліцейським служби (пункт 2 частини першої статті 97 Закону) - випадок, який не пов'язаний із безпосереднім виконанням службових обов'язків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту;

4) пов'язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту;

5) пов'язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 6частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Відповідно до пункту першого розділу ІІ Порядку № 4 у разі встановлення поліцейському інвалідності днем виникнення права на отримання ОГД є дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Пунктами першим - третім, п'ятим, розділу IV Порядку № 4 визначено, що у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п'ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається органами поліції до фінансового підрозділу центрального органу управління поліції, навчальними закладами до фінансового підрозділу Міністерства внутрішніх справ за встановленою формою.

Виділення коштів органам поліції для виплати ОГД здійснюється фінансовим підрозділом центрального органу управління поліції шляхом розподілу асигнувань в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України на зазначені цілі.

Згідно наявної в матеріалах справи фотокопії Висновку, затвердженого начальником ГУ Національної поліції у Київській області 29.12.2017, ОСОБА_1 у зв'язку із інвалідністю призначено одноразову грошову допомогу у сумі 144 000,00 грн. (а.с. 15).

Пунктом розділу IV Порядку № 4 визначено, що ОГД виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п'яти робочих днів після їх надходження, в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції або навчальних закладів.

Оскільки висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги прийнято 29.12.2017, така допомога повинна була бути йому виплачена не пізніше 28.02.2018, коли сплив визначений пунктом розділу IV Порядку № 4 максимальний двомісячний термін для її виплати.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням служби в поліції, у встановлений законом строк є протиправними.

Також, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на те, що така грошова допомога може бути виплачена лише після надходження виділених коштів. Оскільки, як Порядком № 4, такі і іншими нормативно-правовими актами, що регулюють дані правовідносини, органам Національної поліції України не надано повноважень порушення встановленого максимального строку виплати одноразової грошової допомоги.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

У даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо стягнення із відповідача на користь позивача суми одноразової грошової допомоги є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ідентифікаційний код 40108616) щодо невиплати ОСОБА_1 (09701, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням служби в поліції.

Стягнути із Головного управління Національної поліції в Київській області (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ідентифікаційний код 40108616) на користь ОСОБА_1 (09701, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням інвалідності другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням служби в поліції у сумі 144 000 (сто сорок чотири тисячі) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.