Справа № 9901/603/18
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 червня 2018 року

Київ

справа №9901/603/18

адміністративне провадження №П/9901/603/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Желтобрюх І.Л., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України Порошенка Петра Олексійовича, Ради національної безпеки і оборони України (далі - РНБО) про визнання незаконним та скасування Указу Президента України від 15.05.2017 року №133/2017 в частині,

в с т а н о в и в :

29 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Президента України, РНБО, в якому просить визнати незаконним та скасувати Указ Президента України від 15.05.2017 року №133/2017 в частині блокування платформ "Яндекс", "Однокласники", "Вконтакте"

Дослідивши матеріали позову, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (частина 1 статті 5 КАС України).

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів передбачені статтею 266 КАС України.

Статтею 266 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема частиною першою цієї статті, встановлено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів; 3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів; 4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат.

Згідно з пунктами 4, 9 частини п'ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Отже, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Пунктом 5 частини 5 статті 160 КАС України встановлено, що у позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги - це конкретні юридичні факти, з настанням яких суб'єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.

Відповідно до статті 161 КАС України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Утвердження правової держави відповідно до положень статті 1, другого речення частини 3 статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин 1, 2 статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим.

У позовній заяві не зазначено чітко зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Позивачем заявлено вимогу про скасування Указу Президента України, однак дана позовна вимога є нечіткою та не зрозумілою, оскільки позивач не не навів обґрунтування порушення оскаржуваними правовим актом саме прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів позивача, з посиланням на норми права.

Щодо визнання незаконним та скасування в частині Указу Президента України від 15.05.2017 року №133/2017 слід також зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 4 Указу Президента України від 15.05.2017 року №133/2017 цей указ набирає чинності з дня його опублікування.

Оскаржуваний Указ Президента України офіційно опублікований у газеті «Урядовий кур'єр» №89, (17.05.2017).

Виходячи з наведеного позивач повинен був та мав можливість дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів ще 17 травня 2017 року, проте з позовною заявою звернувся лише в 29.05.2018 року.

Частиною 1 статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку

Проте всупереч вимогам статті 123 КАС України позивачем не подано заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Щодо позовних вимог до РНБО слід зазначити наступне.

В позовній заяві ОСОБА_1 не визначено, які конкретні дії, рішення чи бездіяльність РНБО ним оскаржуються та з яких підстав.

Згідно із частиною 4 статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Статтею 27 КАС України визначено, що адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб'єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, визначених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб'єктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб'єктам господарювання, адміністративні справи, відповідачем у яких є дипломатичне представництво чи консульська установа України, їх посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії, про заборону (примусовий розпуск, ліквідацію) політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Отже, визначення змісту й обсягу позовних вимог у цій частині впливатиме на визначення інстанційної юрисдикції та підсудності спору Верховному Суду як суду першої інстанції.

За таких обставин, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для її усунення шляхом подачі уточненої позовної заяви (уточнених вимог) із зазначенням обґрунтування мотивів звернення до суду (в частині зазначення порушення оскаржуваними правовим актом прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів саме позивача з посиланням на норми права), а також визначення кола відповідачів, рішення, дії чи бездіяльність яких може напряму бути оскаржена до Верховного Суду та надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

З огляду на вищенаведене, позивачу необхідно привести позовні вимоги, у відповідність до вимог статей 160, 161 КАС України, з урахуванням положень статті 266 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу терміну для усунення недоліків.

Керуючись статтями 22, 160, 169, 248, 266 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України Порошенка Петра Олексійовича, Ради національної безпеки і оборони про визнання незаконним та скасування Указу Президента України від 15.05.2017 року №133/2017 в частині, залишити без руху.

2.Встановити позивачу строк для усунення встановлених судом недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3.Роз'яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя І.Л. Желтобрюх