Справа № 173/1363/18
Суддя: Петрюк Т. М.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №173/1363/18
Провадження №2-а/173/16/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю: представника позивача ОСОБА_1В

Відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську адміністративну справу за позовом Верхньодніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області , представник позивача ОСОБА_1 до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 про примусове видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

12.06.2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_4 районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, представник позивача ОСОБА_1, з позовом затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,з метою ідентифікації для забезпечення подальшого примусового видворення за межі території України до відповідача громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області справа призначена до розгляду на 12.06.2018 року.

Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до ст. 44, 45, 47 КАС України.

12.06 .2018 року оголошену вступну та резолютивну частину рішення

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_3 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, строком на шість місяців, з метою ідентифікації для подальшого примусового видворення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: Громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 виданий 21.05.1999 року терміном дії до 21.05.2004 року, прибув на територію України 11.02.2000 року через КПП «Бориспіль», на підставі передбаченій ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. № 3773-VI.

04.05.2018 року в ході проведення профілактичних заходів, було виявлено громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_3 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. В ході перевірки документів Відповідача, зясовано, що даний громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_3 порушив правила перебування іноземців на території України, а саме, ухилився від виїзду з України після закінчення терміну перебування та проживав без документів, що посвідчують особу .

Так, Відповідачем порушено правила перебування іноземців на території України, а саме вимоги ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. № 3773-VI, якою передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Також, Відповідачем порушено вимоги підпункту 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150, відповідно до положень якого, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі вїзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком вїзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Після закінчення терміну перебування Відповідач територію України не покинув, ухилився від виїзду з України, чим порушив правила перебування іноземців на території України, та перейшов на нелегальне становище.

Також, співробітниками Верхньодніпровського РВ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області встановлено, що до ГУДМС України в Дніпропетровській області із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України Відповідач не звертався.

На даний час, Відповідач проживає без реєстрації за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, с. Миколаївка, вул. Центральна, 61.

Зясовано, що для подальшого перебування на території України Відповідача, законі підстави та законне джерело коштів на покриття витрат, які повязані з перебуванням його на території України, відсутні.

За порушення правил перебування на території України та ухилення від виїзду з території України відносно Відповідача, співробітниками Верхньодніпровського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області 04.05.2018 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН номер 104196 за ч. 1 ст.203 «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування на території України і транзитного проїзду через територію України» Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою від 04.05.2018 року Верхньодніпровським РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області на Відповідача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. на користь держави. Відповідачем штраф на даний час не сплачено.

08.05.2018 року за порушення правил перебування на території України, та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відносно громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_3 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, Верхньодніпровським РВ Головного управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та відповідно до положень Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 21.05.2012 року за № 806/21119, було прийнято рішення про примусове повернення з України від 08.05.2018 року № 3, яким Відповідача було зобовязано залишити територію України у термін до 08 червня 2018 року. Проте відповідач в добровільному порядку територію України не покинув, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_7, в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечував та пояснив, що він не має можливості сам виїхати за меж держави із-за відсутності документів та грошових коштів .

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить їх захистити.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений даною статтею Кодексу адміністративного судочинства

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що виникає у сфері публічно-правових правовідносин, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Як встановлено в судовому засіданні 04.05.2018 року в ході проведення профілактичних заходів, було виявлено громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_3 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. В ході перевірки документів Відповідача, зясовано, що даний громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_3 порушив правила перебування іноземців на території України, а саме, ухилився від виїзду з України після закінчення терміну перебування та проживав без документів, що посвідчують особу .

Після закінчення терміну перебування Відповідач територію України не покинув, ухилився від виїзду з України, чим порушив правила перебування іноземців на території України, та перейшов на нелегальне становище.

Також, співробітниками Верхньодніпровського РВ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області встановлено, що до ГУДМС України в Дніпропетровській області із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України Відповідач не звертався.

На даний час, Відповідач проживає без реєстрації за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, с. Миколаївка, вул. Центральна, 61

За порушення правил перебування на території України та ухилення від виїзду з території України відносно Відповідача, співробітниками Верхньодніпровського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області 04.05.2018 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН номер 104196 за ч. 1 ст.203 «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування на території України і транзитного проїзду через територію України» Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою від 04.05.2018 року Верхньодніпровським РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області на Відповідача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. на користь держави. Відповідачем штраф на даний час не сплачено.

08.05.2018 року за порушення правил перебування на території України, та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відносно громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_3 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, Верхньодніпровським РВ Головного управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та відповідно до положень Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 21.05.2012 року за № 806/21119, було прийнято рішення про примусове повернення з України від 08.05.2018 року № 3, яким Відповідача було зобовязано залишити територію України у термін до 08 червня 2018 року. Дане рішення відповідачем отримано 08.05.2018 року, про що свідчить його особистий підпис.

Однак відповідач рішення Верхньоднірповського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не виконав.

В судовому засіданні відповідач підтвердив, що отримав дане рішення, однак не зміг покинути територію України у зв'язку з відсутністю коштів та документів .

Пунктом 16 статті 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. №3773-17 передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Стаття 9 вказаного Закону встановлює, що іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної в установленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю в пунктах пропуску через державний кордон зобов'язані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 25 Закону №3773-17, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування в зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, в тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених в частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

Відповідач з заявою про добровільне повернення до міграційної служби не звертався.

Частинами 1, 5, 8 статті 26 Закону № 3773-17 визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними в межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. В рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України в строк, зазначений в рішенні про примусове повернення.

Статтею 31 Закону № 3773-17 встановлено вичерпний перелік підстав, за яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення або видача чи передача іноземця та особи без громадянства.

Так, іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

В поясненні відповідач зазначив, що на територію України прибув в 2000 року . Також, відповідач визнав, що на даний час знаходиться на території України нелегально.

Іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав і в порядку, визначених статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними в межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення чинного законодавства України, відсутність документа на право перебування в Україні та коштів для самостійного залишення території України, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Згідно ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само в разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно ч. 4 ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку і підлягають примусовому видворенню за межі України, в тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6, 8, 9-11, 72-79, 243, 288, 289, 295, 371, п. 15.5 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Верхньодніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області , представник позивача ОСОБА_1 до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 про примусове видворення за межі території України - задовольнити.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого без реєстрації в с. Миколаївка по вул.. Центральна, 61 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області за межі території України

Рішення суду допустити до негайного виконання .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомінікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до/або через відповідні місцеві суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано протягом 10 днів з моменту отримання повного тесту рішення..

Повний текст рішення виготовлений 12.06.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване:12.06.2018 року

Оприлюднене: 12.06.20918 року

Дата набрання законної сили 23.06.2018 року