Справа № 804/2469/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2018 року Справа № 804/2469/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у спрощеному провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
04.04.2018р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у вигляді відмови призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за віком відповідно доп. б) ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з часу досягнення віку 55 років;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за віком відповідно до п. б) ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 30.09.2017р.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 12.05.1979р. по 10.10.1980р. та з 14.02.1983р. по 12.11.1987р. позивач працював електрозварником ручної зварки у Вільногрірському заводі ЗБВ, а з 12.11.1987р. по 19.08.2002р. працював бригадиром електрозварників ручної зварки. У зв'язку з досягненням 55 років, позивач звернувся із заявою до пенсійного органу щодо призначення пенсії на пільгових умовах. Проте, листом від 06.07.2016р. за №592/05/14 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, посилаючись на те, що надана позивачем уточнююча довідка про стаж роботи електрозварником ручної зварки за період з 14.02.1983р. по 19.08.2002р. не відповідає записам у трудовій книжці. Однак, на думку позивача, зазначене не відповідає дійсності та спростовується доказами, які підтверджують той факт, що позивач, обіймаючи посаду бригадира електрозварників ручної зварки, має право на пільгове пенсійне забезпечення.Зокрема, позивач зазначає, що відповідно до п.п. б) п. 12 Роз'яснень Міністерства соціального захисту населення України і Міністерства праці України від 10.05.1994р. №01-3/406-02-2, бригадири користуються правом на пільгову пенсію за Списками №1 і №2 як робітники: коли вони керують робітниками, передбаченими Списками №1 і №2, і повністю виконують всі роботи, встановлені для цих робітників, тобто не звільнені бригадири. Також, позивач зазначає, що у період після 21.08.1992р. проводилась атестація робочого місця, що підтверджується відповідними наказами про атестацію робочих місць. В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на постанову Верховного Суду України від 10.09.2013р. у справі №21-183а13 та від 25.11.2014р. у справі №21-519а13.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2018р. відкрито спрощене провадження у адміністративній справі, призначено її розгляд без виклику сторін.
Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими посилаючись на те, що в трудовій книжці позивача не зазначено в яких умовах він працював та не вказано чи був він зайнятий певними роботами або на певних виробництвах протягом повного робочого дня. Крім того, підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є підтвердження шкідливих умов праці робітника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, а також підтверджується випискою з трудової книжки та копією відповідної трудової книжки, наявної у матеріалах справи, що позивач пройшов наступний трудовий шлях:
- з 12.05.1979р. по 10.10.1980р. працював електрозварником у Вільногірському заводі ЗБВ (залізобетонних виробів);
- з 25.10.1980р. по 11.12.1982р. проходив службу у Збройних силах СРСР;
- з 14.02.1983р. по 12.11.1987р. працював електрозварником у Вільногірському заводі ЗБВ (залізобетонних виробів);
- з 12.11.1987р. по 19.08.2002р. працював бригадиром електрозварників у Вільногрірському заводі ЗБВ.
У зв'язку із досягненням 55 років позивач звернувся до пенсійного органу із заявою щодо призначення пенсії на пільгових умовах.
Листом від 06.07.2016р. за №592/05/14 Верхньодніпровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області позивачу було надано відповідь, що основою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах являються: наявність професії і виробництва в Списках №1 і №2; підтвердження шкідливих умов праці робітника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації; наявність робітника на роботах, передбачених Списками №1 або №2, не менше 80% робочого часу, встановленого для цього виробництва. Враховуючи вищевикладене, зарахувати до стажу роботи в шкідливих умовах за Списком №2 можливо період роботи на посаді електрозварника ручного зварювання з 09.01.1984р. по 11.11.1987р.
Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно зі ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць) на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому проводиться атестація; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженогонаказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядку застосування списків), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що дійсно основою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є: наявність професії і виробництва в Списках №1 і №2; підтвердження шкідливих умов праці робітника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації; наявність робітника на роботах, передбачених Списками №1 або №2, не менше 80% робочого часу, встановленого для цього виробництва.
Водночас, суд вважає, що пенсійний орган безпідставно не зарахував до стажу позивачу роботи в шкідливих умовах за Списком №2 період роботи на посаді бригадира електрозварників у період з 12.11.1987р. по 19.08.2002р. у Вільногірському заводі ЗБВ, виходячи з наступного.
На підтвердження професії і виробництва в Списках №1 та №2 позивачем було надано витяг з трудової книжки та копію трудової книги, з яких вбачається, що позивач дійсно обіймав посади електрозварника та бригадира електрозварників, а також надано довідки про підтвердження стажу роботи для призначення пільгової пенсії від 01.12.2014р. № 372 та від 15.04.2015р. № 86, із змісту яких вбачається, що позивач працював повний робочий день електрозварником ручного зварювання в арматурному цеху Вільногірського заводу залізобетонних виробів в період з 14.02.1983р. до 19.08.2002р.
Тобто, перебування позивача на посаді бригадира електрозварників у період з 12.11.1987р. по 19.08.2002р. не звільняло позивача від роботи електрозварником ручного зварювання в арматурному цеху.
Крім того, слід звернути увагу і на приписи підпункту б) пункту 12 Роз'яснень Міністерства соціального захисту населення України і Міністерства праці України від 10.05.1994р. №01-3/406-02-2 «Про порядок застосування Списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах», бригадири користуються правом на пільгову пенсію за Списками №1 і №2 як робітники: коли вони керують робітниками, передбаченими Списками №1 і №2, і повністю виконують всі роботи, встановлені для цих робітників, тобто не звільнені бригадири.
Таким чином, посилання відповідача відсутність посади «Бригадира електрозварників» у Списку №1 або №2, а також на розбіжності у довідках про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії та у трудовій книжці є безпідставними.
Також є необґрунтованими посилання відповідача на відсутність у позивача відповідних наказів про проведення атестації робочого місця на посаді «Бригадира електрозварників арматурного цеху», оскільки зазначене спростовується встановленими обставини у справі та доказами, наявними у матеріалах справи.
У справі містяться докази атестації робочого місця електрозварник ручного зварювання.
Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази, суд приходить до висновку, що посада бригадира електрозварників, на якій працював позивач в період з 12.11.1987р. по 19.08.2002р., ототожнюється та відноситься до посади електрозварника ручної зварки, а отже, даний період роботи дає право позивачу на пільгову пенсію за Списком №2.
Відповідно дост. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Частина2ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїни визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності вчинених ним дій.
Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню в повному обсязі.
Доводи відповідача стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду безпідставні та не можуть бути враховані судом, оскільки строки давності до спорів даної категорії не застосовуються (рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 р. у справі №1-13/2013 (8-рп/2013).
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправною відмову Верхньодніпровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за віком відповідно до п. б) ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з часу досягнення віку 55 років, викладену в листі від 06.07.2016 р. № 592/05/14.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за віком відповідно до п. б) ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 30.09.2017р.
Судові витрати в розмірі 704,80 грн. стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Рішення суду набирає законної сили відповідно дост.255 Кодексу адміністративного судочинства Українита може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

.

Суддя О.С. Рябчук