Справа № 817/1985/17
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2018 року м. РівнеСправа №817/1985/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., за участю секретаря судового засідання Мидловець Л.О., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача: представники ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "ОЛ-ТРАНС"
доОСОБА_6 управління Державної фіскальної служби у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Ол-Транс» (далі - ТОВ «Ол-Транс») звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача ОСОБА_6 управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.11.2017 №, №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття цих рішень, а висновки відповідача, викладені в акті перевірки, не відповідають вимогам чинного законодавства.

Розгляд справи проведено за правилами загального позовного провадження. Відповідачу встановлювався строк для подання суду відзиву на позовну заяву (відзив).

У встановлений судом строку відповідачем до суду подано відзив, у якому позов не визнав повністю.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та суду пояснили, що посадовими особами відповідача при визначенні в акті перевірки відстані перевезень використовувалися не атласи автомобільних доріг, що затверджені дорожніми органами, також працівниками ГУ ДФС у Рівненській області при проведенні розрахунків відстаней між містами не взято до уваги той факт, що відправки машин з Рівного в рейс здійснювалися лише після технічного передрейсового огляду, а також післярейсовий технічний огляд, що також впливає на фактичну відстань перевезень вантажів та безпосередньо повязані з господарською діяльністю товариства. Крім того, при визначені відстані між містами, які знаходяться за межами України (міжнародні перевезення) користування атласами автомобільних доріг затверджені дорожніми органами довідників не допускається, адже наказ Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 застосовується лише до перевезень в Україні. Вказане призвело до безпідставного висновку про неправомірність списання витрат на придбання палива за 2014 рік в сумі 185333,00грн., за 2015 рік в сумі 299776,00грн., за 2016 рік в сумі 479442,00грн. та неправомірність прийняття в даній частині податкового повідомлення рішення № від 28.11.2017 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток основного платежу в сумі 173619,00грн. В акті перевірки також з аналогічних підстав зроблено висновок про заниження позивачем податкового зобовязання по ПДВ за 2014 року в сумі 37066,00грн., за 2015 рік в сумі 59952,00грн., за 2016 рік в сумі 95889,00грн. Вказують на те, що висновок посадових осіб відповідача про відсутність документального підтвердження використання пального в господарській діяльності не відповідає дійсності та на безпідставність даних розрахунків з аналогічних підстав. Крім того, вважають, що на прийняття спірного податкового повідомлення рішення від 28.11.2017 № вплинув також безпідставний висновок контролюючого органу про не підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_8 Згідно з актами прийому-передачі посередницьких послуг, наданих відповідно до договору на надання посередницьких послуг №4/01 від 04.01.2016, укладеного між ТОВ «Ол-Транс» та ФОП ОСОБА_7, вбачається, що посередник надав, а замовник прийняв надані посередницькі послуги із сприяння укладання заявки на перевезення вантажу по певному маршруту. Вищевикладені висновки відповідача не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки всі договори про надання послуг та акти прийому-передачі були надані перевіряючим, які містять в собі чітко конкретизовані послуги. Фактично кожне перевезення, що є одним з основних видом господарської діяльності товариства відбувалося за результатом виконання ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_8 взятих на себе договірних зобовязань. Відтак, працівниками ГУ ДФС у Рівненській області зроблені хибні висновки про те, що в порушення положень Податкового кодексу України ТОВ «Ол-Транс» завищено витрати, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування по взаєморозрахунках з ФОП ОСОБА_8 за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 в сумі 253770,00грн. та по взаєморозрахунках з ФОП ОСОБА_7 за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 в сумі 238000,00грн., по взаєморозрахунках з ФОП ОСОБА_8 за 2016 рік на суму 512470,00грн., по взаєморозрахунках з ФОП ОСОБА_7 за 2016 рік на суму 700858,00грн. Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Просили позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечили, надавши пояснення, тотожні відзиву. Зокрема, вказали, що ТОВ «Ол-Транс» безпідставно списано витрати на придбання пального на суму 185333,00грн. за рахунок завищення фактичної відстані між містами до яких здійснювалось транспортування вантажів. В порушення вимог Податкового кодексу України ТОВ «Ол-Транс» завищено витрати на збут за 2014 рік, занижено значення у р.02 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» за 2015 рік та за 2016 рік. Крім того, в ході проведення перевірки встановлено отримання ТОВ «Ол-Транс» послуг сумнівного характеру від фізичних осіб-підприємців в період з 01.01.2014 по 31.12.2014 на суму 491770,00грн., та отримання ТОВ «Ол-Транс» послуг, що не містять реального характеру від фізичних осіб-підприємців в період з 01.01.2015 по 31.12.2016. Таким чином, ТОВ "Ол-Транс" занижено значення у р.02 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» по взаєморозрахунках з ФОП ОСОБА_7 та з ФОП ОСОБА_8 за 2016 рік. Зазначили, що на підставі наданих до перевірки первинних документів не можливо встановити які саме послуги надавалися та чи використовувалися вони в господарській діяльності ТОВ «ОЛ-Транс». Вважають оспорювані рішення правомірними та такими, що прийняті в межах повноважень, наданих чинним законодавством. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «Ол-Транс» взято на облік в контролюючих органах 17.02.2005 за №1799, станом на 13.11.2017 перебував на обліку в Рівненській ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області. Відповідно до довідки статистики, виписки з ЄДРПОУ основним видом господарської діяльності є діяльність вантажного автомобільного транспорту (код КВЕД 49.41). Здійснює діяльність з перевезення вантажів власним автомобільним транспортом як на території України так і за її межами.

У період з 17.10.2017 по 30.10.2017 ГУ ДФС у Рівненській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ОЛ-Транс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, термін якої продовжувався відповідно до наказу ГУ ДФС у Рівненській області №1793 від 30.10.2017 на 5 робочих днів у звязку із значними обсягами операцій, за результатами якої складено акт перевірки від 13.11.2017 №1268/17-00-14-01/33408606.

Висновками акту перевірки від 13.11.2017 №1268/17-00-14-01/33408606 встановлено наступні порушення: п.138.2 ст.138 пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.44.1, п.44.2, ст.44 розділу І, пп.134.1.1 п.134.1., ст.134 розділу ІІІ Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток у сумі 480543грн. у т.ч. за 2014 рік у сумі 121879грн., за 2015 рік у сумі 53960грн., за 2016 рік у сумі 304704грн.; п.189.1. ст.189, п.198.5.ст.198, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, ТОВ «ОЛ-Транс»: занижено податкові зобовязання на загальну суму 192910грн., що призвело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування на загальну суму 97021грн., в тому числі за лютий 2015 року на суму 2424грн., березень 2015 року на суму 6432грн., квітень 2015 року на суму 2901грн., травень 2015 року на суму 4142грн., червень 2015 року на суму 5408грн., липень 2015 року на суму 7187грн. серпень 2017 року на суму 5293грн., вересень 2015 року на суму 5865грн., жовтень 2015 року на суму 42584грн., листопад 2015 року на суму 6230грн., грудень 2015 року 8555грн., та до завищення відємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.21 декларації) за грудень 2016 року на суму 95889грн.

На підставі виявлених порушень ГУ ДФС у Рівненській області було винесено оспорювані податкові повідомлення-рішення від 28.11.2017:

№ про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем податок на додану вартість у сумі 95889,00грн.;

№ про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за платежем податок на додану вартість у сумі 97018грн. та за штрафними санкціями у сумі 24254,50грн.;

№ про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток у сумі 480543грн. та за штрафними санкціями у сумі 106646,00грн.

Не погодившись з такими рішеннями контролюючого органу, ТОВ «ОЛ-Транс» звернулося до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, базою оподаткування податку на прибуток підприємств є грошове вираження обєкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХIV (далі Закон №996-ХIV), бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов'язкові реквізити (ч.ч.1, 2 ст.9 Закону №996-ХIV).

Відповідно до п.п.138.10.2 п.п.138.10 ст.138 Податкового Кодексу України (в редакції, чинній на момент здійснення фінансових операцій), до складу адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством включаються витрати також на придбання пально-мастильних матеріалів.

Судом встановлено, що відповідно до наказів про облікову політику ТОВ «Ол-Транс» №1401-01/1 від 01.01.2014, №1501-01/1 від 01.01.2015, №1601-01/1 від 01.01.2016 були встановлені нормативні витрати пального для вантажних автомобілів, які використовуються для надання послуг перевезення на 2014, 2015 та 2016 роки, а саме: у період з 01 квітня по 30 жовтня - 36л. на 100км., у період з 01 листопада по 31 березня 39л. на 100км.

Як вбачається з акту перевірки, контролюючий орган не оспорює правильність встановлення нормативів витрат пального для вантажних автомобілів, наявність технічної можливості для надання послуг з перевезень автомобільним транспортом, реальність господарських операцій з надання послуг перевезення, (відсутність матеріальної бази, ресурсів, тощо) наявність підтверджуючих первинних бухгалтерських документів що підтверджують витрати ТОВ «Ол-Транс» на придбання пального, натомість стверджує про безпідставність списання витрат на придбання пального за рахунок завищення фактичної відстані між містами до яких здійснювалось транспортування вантажів.

З огляду на викладене, для вирішення справи в даній частині, необхідним є зясування правомірності висновків контролюючого органу щодо безпідставного списання пального та правильності проведення розрахунків фактичних відстаней між містами до яких здійснювалось транспортування.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до Положення Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі Положення №88), господарські операції це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобовязань і фінансових результатів.

В період охоплений перевіркою ТОВ «Ол-Транс» здійснював господарську діяльність з надання послуг з перевезення вантажів власним автомобільним транспортом, що підтверджується долученими до матеріалів справи подорожніми листами, додатками до подорожніх листів, службовими записками водіїв, копії митних декларацій, тощо.

Статтею 2 Закону №996-ХIV регламентовано, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних субєктів господарської діяльності (далі-підприємства), які зобовязані вести бухгалтерських облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до вимог п.3.2 ст.3 Закону №996-ХIV, бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.2.1 Положення №88, первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Пунктом 2.2 Положення №88 передбачено, що первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Пунктом 2.4. Положення №88 визначено обов'язкові реквізити первинних документів, а саме: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону №996-ХIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону №996-ХIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства під час здійснення господарської операції. Будь-які документи, в тому числі накладні, мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Дослідивши в судовому засіданні первинні документи, суд приходить до висновку про те, що відповідач безпідставно відхилив як підтверджувальний обліковий документ складені позивачем документи, в тому числі подорожні листи, на підставі яких позивачем здійснювався облік палива при транспортуванні товару.

Посилання відповідача на пп.28.2 п.28 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, є безпідставними, оскільки такі Правила затверджені на виконання пункту 3 розділу першого Програми заходів щодо забезпечення збереження вантажів, захисту їх від розкрадань і безпеки пасажирів на транспорті, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 05.01.1995 №7, а тому зазначені Правила не регулюють правила ведення податкового обліку, бухгалтерського обліку та нарахування податку на прибуток підприємств та не встановлює жодних правил та нормативів, тощо щодо списання перевізниками витрат на придбання пального.

У той же час витрати на придбання паливно-мастильних матеріалів конкретного платника, що підлягають врахуванню при визначенні його оподатковуваного доходу, не обов'язково мають дорівнювати цим нормативам. А відтак, відповідні витрати мають визнаватися на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II Податкового кодексу України (як того вимагає пункт 138.2 статті 138 цього Кодексу).

Так, підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, визначено поняття витрат, якими є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Для цілей оподаткування, у відповідності до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 138.10 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема витрати (пп.138.10.2) на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

Інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку (п.138.5 ст.138 Податкового кодексу України).

Витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, у відповідності до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат.

На підставі викладеного суд доходить висновків, що платник податків має право віднести будь-які витрати до складу витрат за умови їх здійснення в межах своєї господарської діяльності, документального підтвердження відповідних витрат шляхом оформлення первинних документів відповідно до вимог законодавства.

Також, відповідачем ні в акті перевірки ні в ході судових засідань не підтверджено підстави для використання значень відстаней в стовбці 8 розрахунку наведеному в Додатку №16 до акту перевірки з посиланням на конкретні довідники, що затверджені дорожніми органами (атласи автомобільних доріг).

Крім того, згідно з преамбулою наказу Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, ці Правила не регламентують перевезення небезпечних, великовагових, великогабаритних вантажів, пошти та перевезення вантажів у міжнародному сполученні, оскільки такі перевезення мають свої особливості.

Як вбачаєтеся з акту перевірки, з аналогічних підстав контролюючий орган зробив висновок про заниження податкових зобовязань в сумі 192910,00грн. та прийняв спірні податкові повідомлення рішення з податку на додану вартість № НОМЕР_1 від 28.11.2017 та № від 28.11.2017.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Дослідженні в судовому засідання подорожні листи, додатки до подорожніх листів, службові записки водіїв, копії митних декларацій підтверджують правомірність формування витрат (декларування) валових витрат і податкового кредиту що повязані з придбання пального, на підставі належним чином оформлених первинних документів, та в межах господарської діяльності ТОВ «Ол-Транс», а тому відповідачем зроблено помилковий висновок про порушення ТОВ «Ойл-Транс» пункту п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок не нарахування податкових зобов'язань за товарами/послугами, які використанні на придбання пального, що не використовувалися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, внаслідок чого занижено податкові зобов'язання в сумі 192910,00грн.

Згідно з актом перевірки, за даними бухгалтерського та аналітичного обліку ТОВ «Ол-Транс» між позивачем та ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_7 були укладені договори про надання послуг. Зокрема, 04.01.2014 між ТОВ «Ол-Транс» (Замовник) та ФОП ОСОБА_7 (Виконавець) було укладено договір про надання консультацій з питань комерційної діяльності та маркетингових послуг №04-01/14, відповідно до якого виконавець зобовязується надати консультації, рекомендації з питань управління, комерційної діяльності у транспортній галузі, маркетингові послуги на території областей України, а замовник зобовязується прийняти і оплатити ці послуги.

Під консультаційними та маркетинговими послугами сторони цього Договору розуміють створення умов для реалізації послуг визначених у п.1.3 цього Договору, які надалі іменуються Послуги.

Згідно з п.1.3 Договору, під Послугами сторони цього Договору розуміють транспортно експедиційне обслуговування і перевезення вантажів автомобільним транспортом в межах однієї країни, а також в міжнародному сполученні, що надаються Замовником.

Відповідно до акту перевірки від 13.11.2017 №1268/17-00-14-01/33408606, контролюючим органом встановлено, що замовником згідно актів виконаних робіт до договору №04-01/14 від 04.01.2014 ФОП ОСОБА_7 проведено аналіз ринку транспортно-експедиційних послуг та визначено основних конкурентів ТОВ «Ол-Транс», проведено оплату за отримані послуги, проте, на думку відповідача не можливо визначити як саме дані послуги вплинули на виконання ТОВ «Ол-Транс» послуг перевезення.

Проте, актами виконаних робіт від 28.11.2014 та 29.12.2014, які містять детальний опис маркетингових та консультаційних послуг з питань управління та комерційної діяльності транспортної, розкрито питання попиту та пропозицій ринку транспортних послуг, нові підходи у формування пропозиції, порівняльний аналіз цін ринку, дослідження потреб споживачів послуг, визначено недоліки в управлінській діяльності підприємства, надано рекомендації, та інше.

Так, судом встановлено, що ТОВ «Ол-Транс» використало результати отриманих послуг у своїй господарській діяльності з метою прийняття управлінській рішень, а саме, згідно з актом перевірки, з метою збільшення власного автопарку придбало транспортні засоби, зокрема: сідельний тягач марки "Renault", модель Magnum DXI 480, шасі VF617GKA000018902, сідельний тягач марки "Renault", модель Magnum DXI 480, шасі VF617GKA000018916, напівпричеп марки "KRONE", модель SD, 2011 року випуску, шасі WKESD78, напівпричеп марки "KRONE", модель SD, 2011 року випуску, шасі WKESD20, напівпричеп марки "SCHMITZ", 2006 року випуску, шасі WSM4043, сідельний марки Renault, модель Magnum 480.19 T, шасі VF617GKA000023149, сідельний тягач марки Renault, модель Magnum 480.19 T, шасі VF617GKA000022718, напівпричеп марки "KRONE", тип "SD" 2010 року випуску, шасі WKESD49, напівпричеп марки "KRONE", 2009 року випуску, шасі WKESD10, сідловий тягач марки Renault, модель Magnum 460 DXi, шасі VF617GKA000011581, напівпричеп марки "KRONE", 2010 року випуску, шасі WKESD51.

Відповідно до умов договору, укладеного між ТОВ «Ол-Транс» (Замовник) та ФОП ОСОБА_8 (Посередник), Посередник бере на себе обовязок виконати ряд фактичних дій з метою знаходження оптимального контрагента (надалі Клієнт) готового найняти автотранспорт Замовника у відповідності до умов останнього які зазначені Додатку до договору, посприяти Замовнику в укладанні контракту/заявки договору на виконання перевезення між ним та Клієнтом.

Згідно з аналізом рахунку 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» по взаєморозрахунках з ФОП ОСОБА_8: станом на 01.01.2014 рахувалась кредиторська заборгованість в сумі 123154,00грн., протягом 2014 року проведено оплату на суму 85226,00грн., та відображено у складі витрат по рахунку 93 «витрати на збут» отримання послуг на суму 253770,00грн.; станом на 31.12.2014 кредиторська заборгованість становить 291698,00грн., станом на 01.01.2015 рахувалась кредиторська заборгованість в сумі 291698,00грн., протягом 2015 року проведено оплату на суму 291698,00грн. та відображено отримання послуг на суму 305542,00грн.; станом на 31.12.2015 кредиторська заборгованість становить 305542,00грн., протягом 2016 року проведено оплату на суму 305542,00грн. та відображено отримання послуг на суму 512470,00грн.; станом на 31.12.2016 кредиторська заборгованість становить 512470,00грн.

Відповідно до договору на надання посередницьких послуг №4/01 від 04.01.2016, укладеного ТОВ «Ол-Транс» (Замовник) з ФОП ОСОБА_7 (Посередник), Замовник доручає, а Посередник бере на себе обовязок виконати ряд фактичних дій з метою знаходження оптимального контрагента (надалі Клієнт) готового найняти автотранспорт Замовника у відповідності до умов останнього які зазначені Додатку до договору, посприяти Замовнику в укладанні контракту/заявки договору на виконання перевезення між ним та Клієнтом.

Згідно з аналізу рахунку 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» по взаєморозрахунках з ФОП ОСОБА_7: станом на 01.01.2014 рахувалась кредиторська заборгованість в сумі 29224,00грн., протягом 2014 року оплату не проведено та відображено у складі витрат по рахунку 92 «Адміністративні витрати» отримання послуг на суму 238000,00грн.; станом на 31.12.2014 кредиторська заборгованість становить 267224,00грн., станом на 01.01.2015 рахувалась кредиторська заборгованість в сумі 267224,00грн., протягом 2015 року проведено оплату в сумі 267224грн.; станом на 31.12.2015 заборгованість відсутня. У 2016 році відображено отримання послуг на суму 850885,00грн. та здійснено оплату в сумі 150000,00грн., кредиторська заборгованість станом на 31.12.2016 становить 700885,00грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ТОВ «Ол-Транс» використало результати посередницьких послуг у своїй господарській діяльності. В період охоплений перевіркою ТОВ «Ол-Транс» здійснювало діяльність з перевезення вантажів власним автомобільним транспортом як на території України так за її межами.

В акті перевірки відповідачем зазначається, що до перевірки надано акти прийому передачі наданих посередницьких послуг в яких зазначено, що посередник надав, а Замовник прийняв надані посередницькі послуги із сприяння укладання заявки на перевезення вантажу по певному маршруту.

Досліджені в судовому засідання договори посередницьких послуг, в сукупності з актами прийму-передачі наданих послуг, інформаційними листами, договорами-заявками на перевезення вантажів, подорожніми листами, підтверджують належне виконання послуг ФОП ОСОБА_7А та ФОП ОСОБА_8 із сприяння укладання договору-заявки на перевезення вантажу по певному маршруту, безпосереднім результатом яких є знаходження оптимального контрагента та сприяння в укладанні правочинів з перевезення вантажів в межах основної господарської діяльності позивача.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним.

Жодним законом не передбачено право контролюючого органу самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини.

Спір щодо правомірності укладеного договору повинен вирішуватися у судовому порядку за позовом особи, чиї права порушено.

На момент прийняття даного судового рішення у матеріалах справи відсутні рішення судів про визнання вищевказаних договорів удаваними чи нікчемними, а їх недійсність прямо не передбачена законом.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп.21.1.1 п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не довів правомірності оспорюваних податкових повідомлень-рішень, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, позов слід задовольнити повністю.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_6 управління ДФС у Рівненській області від 28.11.2017 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_6 управління ДФС у Рівненській області від 28.11.2017 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_6 управління ДФС у Рівненській області від 28.11.2017 №.

Стягнути із суб'єкта владних повноважень - ОСОБА_6 управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська,12,м.Рівне,33023; ідентифікаційний код 39394217), за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "ОЛ-ТРАНС" (вул.Млинівська, буд.55А, с.Дядьковичі, Рівненський район, Рівненська область,35361; ідентифікаційний код 33408606) судовий збір в сумі 12065,27грн. (дванадцять тисяч шістдесят п'ять гривень двадцять сім копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 червня 2018 року.

Суддя Щербаков В.В.