Справа № 826/8034/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 травня 2018 року м. Київ № 826/8034/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Маруліна Л.О., ознайомившись з позовною заявою

за позовом ОСОБА_1
до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в якому просить визнати бездіяльність Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини () щодо відмови у виплаті компенсації за порушення строків виплати заробітної плати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1) протиправною; зобов'язати Секретаріат Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини () здійснити виплату компенсації ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1) у розмірі 225,02 грн.; стягнути з Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини () 200 000,00 грн. моральної шкоди через Державну казначейську службу України шляхом безпосереднього списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на користь ОСОБА_1 (р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ "Приватбанк", м. Київ, ЄДРПОУ отримувача 14360570, ЄДРПОУ банку 14360570, МФО 305299 призначення платежу 098221, ОСОБА_1, НОМЕР_1).

Пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п'ятою вищезазначеної статті встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що "з 16 березня 2017 року його прийнято на державну службу в Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та на даний час обіймає посаду головного спеціаліста відділу моніторингу правоохоронних органів Департаменту з питань реалізації національного превентивного механізму Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини".

Таким чином, судом встановлено, що позивач проходить публічну службу у Секретаріаті Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини і на спірні правовідносини розповсюджується місячний строк звернення до суду.

Як вбачається з позовної заяви, 27 листопада 2017 року Позивачем подано заяву щодо надання йому чергової відпустки за 2017 рік з 26 грудня 2017 року із виплатою матеріальної допомоги для оздоровлення, а також Позивачем подано окрему заяву з клопотанням про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

29 листопада Позивачем надіслано на адресу Відповідача рекомендований лист із Заявою щодо виплати йому належних грошових коштів через банківську установу.

В період з 01 грудня 2017 року по 22 грудня 2017 року Позивач перебував на стаціонарному лікуванні. 22.12.2017 року, позивач прибув на місце працевлаштування для надання Відповідачу листка непрацездатності та отримання належних йому відпускних коштів.

Проте, належні кошти йому виплачено не було.

З 26 грудня 2017 року по 11 січня 2018 року Позивач перебував у щорічній відпустці, а з 15 січня 2018 року по 02 лютого 2018 року на стаціонарному лікуванні.

02 лютого 2018 року, Відповідачем проведено розрахунок коштів через банківську установу.

Отже, Позивач про порушення свого права повинен був дізнатися саме з вищезазначеної дати.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову його датовано 23.05.2018 року, відтак Позивачем пропущено строк звернення до суду.

Водночас, суд бере до уваги, що на заяву Позивача від 20 лютого 2018 року про проведення розрахунку та виплати компенсації, Позивачем отримано лист Відповідача від 19 березня 2018 року за вихідним №2/7-Б311426.18/26-186, яким, на думку Позивача, необґрунтовано відмовлено у виплаті компенсації за час затримки проведення розрахунку та виплати компенсації.

Проте, навіть якщо рахувати строк звернення до суду з 19 березня 2018 року, то місячний строк звернення до суду з даним адміністративний позовом, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, закінчився у квітні 2018 року.

Позивач в позовній заяві стверджує, що на дані правовідносини розповсюджується тримісячний строк звернення до суду відповідно до статті 233 Кодексу законів про працю України, який закінчується 20.06.2018 року. Суд вважає таке твердження помилковим з огляду на вищевикладені вимоги Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з метою надання можливості Позивачу протягом десяти днів подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Пунктом 4 частини четвертої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частиною четвертою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Частиною п'ятою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

До матеріалів поданої позовної заяви додано довіреність від 26 березня 2018 року №1702, видано ОСОБА_1 на представництво адвокату ОСОБА_2 інтересів позивача без права передоручення.

Проте, із даної довіреності не вбачається, що ОСОБА_2 уповноважений завіряти копії документів які додані до позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем надано до суду завірені не належним чином копії додатків до позову, як для суду так і для сторін.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зазначені недоліки позовної заяви повинно бути усунено шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та оригіналів або належним чином завірених згідно з вимогами частини п'ятої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України копій документів для всіх учасників справи.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з моменту отримання ухвали.

Згідно з частиною третьої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання ухвали.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала, відповідно до ч. 2 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Маруліна