Справа № 610/3353/17
Суддя: Гаврилюк С. М.
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 610/3353/17
Провадження № 2-а/639/43/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С. М.,

секретар судового засідання Макушенко Т. В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу № 610/3353/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, в якій просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 431 від 29.11.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 165-5 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн; за відсутністю складу адміністративного правопорушення та закінченням строку для притягнення до відповідальності провадження у справі закрити.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.11.2017 працівником Балаклійського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області була проведена перевірка дотримання порядку використання коштів Фонду соціального страхування України Приватним акціонерним товариством «ЄВРОЦЕМЕНТ-Україна» за період з 01.10.2016 по 30.09.2017, за результатами якої складено акт № 40 планової перевірки дотримання порядку використання коштів Фонду соціального страхування України Приватним акціонерним товариством «ЄВРОЦЕМЕНТ-Україна», згідно якого встановлені порушення, що призвело до неправомірного витрачення коштів Фонду в сумі 322,00 грн.

Відносно ОСОБА_3 як головного бухгалтера ОСОБА_4 «ЄВРОЦЕМЕНТ-Україна» 24.11.2017 складено протокол № 431 про адміністративне порушення, передбачене ч. 1 ст. 165-5 КУпАП. Постановою № 431 від 29.11.2017 на ОСОБА_1 накладено адміністративного стягнення в вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Позивач вважає зазначену постанову безпідставною і необґрунтованою, та такою що винесена з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню, оскільки, по-перше, державну реєстрацію зміни назви Товариства проведено 28.04.2017, а листок непрацездатності оформлений 26.04.2017 уповноваженим на те медперсоналом лікарського закладу у перший день видачі листка непрацездатності, порушення були вчинені у травні 2017 року, по-друге, на час розгляду справи про адміністративне правопорушення (29.11.2017) минув строк, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

Крім того, позивач зазначила, що до повноважень головного бухгалтера не входить огляд та перевірка оформлення листків непрацездатності, перевірці підлягають лише суми нарахувань, які подаються до заміщення до Фонду соціального страхування.

У звязку з чим позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харкіської області від 18.12.2017 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передано за підсудністю на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова (а.с. 31).

09.01.2018 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 42-43).

У підготовчому судовому засіданні 30.01.2018 судом задоволено клопотання представника відповідача щодо долучення до матеріалів справи відзиву на позовну заяву (а.с. 99-100).

26.02.2018 у підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання представника відповідача щодо долучення до матеріалів справи заперечень (а.с. 113-114). Ухвалою суду від 26.02.2018 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 115-116).

Позивач у судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 1-5, 102-105).

Представник відповідача ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву та письмових запереченнях обставини, відповідно до яких відповідач вважає вимоги позивача необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності на законних підставах, постанова про накладення адміністративного стягнення від 29.11.2017 за N 431 була винесена з дотриманням вимог КУпАП та відповідає чинному законодавству, тому представник відповідача просить суд залишити позов ОСОБА_1 без задоволення (а.с. 48-60, 109-112).

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, наданим в обґрунтування позову та їх заперечень, дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною другою ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Судом встановлено, а також визнано сторонами, що ОСОБА_1 працює на посаді головного бухгалтера ОСОБА_4 «ЄВРОЦЕМЕНТ-Україна».

21 листопада 2017 року завідувачем сектору соціальних виплат та перевірок страхувальників Балаклійського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області ОСОБА_6 А на підставі направлення від 21.11.2017 № 40 (а.с. 62) та наказів від 05.09.2017 № 25-ос, від 01.11.2017 № 30-ос (а.с. 63, 68) проведено планову перевірку дотримання порядку використання коштів Фонду соціального страхування України ОСОБА_4 «ЄВРОЦЕМЕНТ-УКРАЇНА» за період з 01.10.2016 по 30.09.2017, результати якої оформлені актом № 40 від 21.11.2017 (а.с. 71-75).

Згідно вказаного акту, при перевірці правомірності призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності по листку непрацездатності серії АГФ № 945897, виданому ОСОБА_7 з 26.04.2017 по 02.05.2017 (протокол засідання комісії із соціального страхування № 13 від 18.05.2017), було встановлено, що вказаний листок непрацездатності видано не в установленому порядку. А саме, назва товариства, де працює застрахована особа, вказано невірно, як передбачено вимогами інструкції. У звязку з чим, допомога по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду за 2 дні у сумі 322,00 грн призначена безпідставно.

В результаті чого, через порушення частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 № 1105-ХІV; пункту 3.1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 № 532/274/136-ос/1406, неправомірно витрачено кошти Фонду в сумі 322,00 грн (а.с. 71-75).

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ст. 244-10 КУпАП органи Фонду соціального страхування України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (стаття 165-4), про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності (стаття 165-5), а також перешкоджанням уповноваженим особам органів Фонду соціального страхування України у здійсненні перевірок (стаття 188-23).

Від імені Фонду соціального страхування України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник виконавчої дирекції Фонду, його заступники, керівники робочих органів виконавчої дирекції Фонду та їх заступники.

У відповідності до наказу № 12-ос від 11.08.2017, виданого начальником Балаклійського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, призначено ОСОБА_6 та ОСОБА_8 особами, які мають право складати протокол про адміністративні правопорушення за ряд порушень посадовими особами підприємств, установ, організацій, фізичними особами, які використовують найману працю, які стосуються коштів загальнообовязкового державного соціального страхування, їх використання, звітності та вчинення дій, які перешкоджають у проведенні щодо використання страхових коштів (а.с. 76).

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за вчинене правопорушення передбачена ч. 1 ст. 165-5 КУпАП, відповідно до якої порушення посадовими особами підприємств, установ, організацій, фізичними особами, які використовують найману працю, порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування, несвоєчасне або неповне їх повернення, несвоєчасне подання або неподання встановленої звітності, подання недостовірної звітності щодо використання страхових коштів, - тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Про вчинення адміністративного правопорушення спеціалістом Фонду ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення № 431 від 24.11.2017 відносно головного бухгалтера ОСОБА_4 «ЄВРОЦЕМЕНТ-УКРАЇНА» ОСОБА_1, який було вручено особі, що притягається до адміністративної відповідальності, 24.11.2017 під розписку (а.с. 77-78).

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача складено у відповідності до положень статті 256 КУпАП, яка містить вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

24.11.2017 позивач звернулася з письмовим клопотанням до начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, в якому просила розглянути справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за її відсутності та відповідну постанову направити за робочою адресою останньої (а.с. 79).

На підставі акту перевірки № 40 від 21.11.2017 та протоколу про адміністративне правопорушення від 24.11.2017 № 431 посадовою особою Фонду соціального страхування України в Харківській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 29.11.2017 № 431, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 165-5 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн (а.с. 60-61).

Вказана постанова 29.11.2017 направлена на робочу адресу ОСОБА_1, зазначену в її клопотанні від 24.11.2017, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 82).

Суд зазначає, що об'єктом вищевказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності в галузі фінансів і підприємницької діяльності (глава 12 КУпАП).

Обєктивна сторона правопорушення виражається в порушенні порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Суб'єктом адміністративного проступку є спеціальний субєкт - посадова особа підприємств, установ, організацій, та в обов'язки якої входить додержання вимог законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Тобто, у даному випадку субєктом правопорушення може бути лише посадова особа страхувальника.

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Статтею 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Під посадовими особами розуміються особи, які здійснюють функції представників влади, а також обіймають на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов'язків, чи виконують такі обов'язки за спеціальним повноваженням.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV, який поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно із законодавством.

Відповідно до абз. 2 ст. 1, ч. 2 ст. 3 вказаного Закону бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ч. 2, абзаців 1, 2 ч. 4 ст. 8 зазначеного вище Закону питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації, зокрема введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером.

Головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства, зокрема, забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання в установлені строки фінансової звітності, а також організовує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій (абз. 1-3 ч. 7 ст. 8 Закону № 996-ХІV).

Відповідно до пункту 2.15 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, первинні документи бухгалтерського обліку підлягають обовязковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обовязкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству.

Отже, відповідальність щодо перевірки первинних документів покладається на особу, яка веде бухгалтерський облік. В штатному розкладі страхувальника передбачена посада головного бухгалтера, який і є відповідальною особою за ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні.

Згідно з Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 24.12.2004 № 336 «Про затвердження Випуску 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників» на головного бухгалтера покладені обов'язки по контролю за дотриманням порядку оформлення первинних документів, здійснення контролю заведенням касових операцій, раціональним та ефективним використанням матеріальних, трудових та фінансових ресурсів, вжиття заходів по попередженню недостач, незаконної витрати коштів і товарно-матеріальних цінностей, порушень фінансового та господарського законодавства.

Таким чином, позивач при проведенні з боку роботодавця виплат та розрахунків на користь застрахованої особи - оплати листків непрацездатності, відповідно до своїх посадових обов'язків, повинна була перевірити відповідність та законність нарахування платежів, та запобігти порушенням в їх нарахуванні, оскільки саме на головного бухгалтера відповідно до зазначених нормативних актів покладено функцію вжиття заходів по попередженню незаконної витрати коштів та порушення фінансового та господарського законодавства.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Умови фінансування Фондом страхувальників для надання ними матеріального забезпечення визначені Порядком фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого Постановою Правління Фонду від 22.12.2010 № 26.

Згідно п. 2 Порядку № 26 підставою для фінансування страхувальників-роботодавців робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про загальнобовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105 рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування.

Пунктом 1.6. Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, затвердженим постановою правління Фонду від 23.06.2008 № 25 комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства підзвітна роботодавцю та представнику застрахованих осіб, а її робота в установленому порядку підлягає перевірці органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

Згідно п. 4 Порядку № 26 на підставі рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення страхувальник - роботодавець нараховує суми матеріального забезпечення та оформлює заяву-розрахунок.

Пунктом 5 Порядку № 26 передбачено, що для отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до робочого органу Фонду за місцем обліку в органі Фонду, із заявою-розрахунком за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідченою печаткою підприємства.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

23.05.2017 страхувальником - ОСОБА_4 «ЄВРОЦЕМЕНТ-УКРАЇНА» до Баліклійського відділення УВД ФСС України в Харківській області подано заяву-розрахунок від 22.05.2017 за № 121/ЕЦУ-553/17 на здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам, в тому числі ОСОБА_7, за підписом керівника страхувальника - ОСОБА_9 та за підписом позивача - головного бухгалтера ОСОБА_1 (а.с. 86, 87).

На підставі вказаної заяви-розрахунку Баліклійське відділення УВД ФСС України в Харківській області 30.05.2017 здійснило фінансування страхувальника - ОСОБА_4 «ЄВРОЦЕМЕНТ-УКРАЇНА» (а.с. 88).

Таким чином, обовязки головного бухгалтера зводяться до виконання організаційно- розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, у звязку з чим ця особа визначається посадовою в розумінні КУпАП та Фондом притягнутий до адміністративної відповідальності належний субєкт правопорушення.

Також суду зазначає, що комісія із соціального страхування відповідно до Положення № 25 представляє собою колегіальний орган, члени якого виконують свої обов'язки на громадських засадах, тобто не є посадовими особами, які наділені організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями та можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи викладене та враховуючи, що позивач є головним бухгалтером ОСОБА_4 «ЄВРОЦЕМЕНТ-УКРАЇНА», тобто посадовою особою, яка в даному випадку порушила порядок використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-5 КУпАП.

Крім того, як вже вище зазначено, згідно чинного законодавства України, рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування.

Проте, дослідивши протокол № 13 Засідання комісії із соціального страхування /рішення уповноваженого/ АТ «ЄВРОЦЕМЕНТ-УКРАЇНА» від 19.05.2017, суд підкреслює та наголошує на тому, що з протоколу не вбачається, що комісія прийняла рішення щодо призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг застрахованим особам, оскільки в протоколі зазначено наступне: «Розглянувши звернення та документи про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг застрахованим особам, комісія /уповноважений/ із соціального страхування вирішила:», далі зазначено перелік осіб, номери їх страхових свідоцтв, причини непрацездатності та інші відомості, проте якого рішення дійшла комісія вказаний протокол не містить (а.с. 11).

Таким чином, позивач, взагалі не могла вчиняти будь-яких дій щодо підготовки суми нарахувань для надання матеріального забезпечення застрахованим особам та підписувати відповідні документи.

Також, в обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що у відповідача відсутні підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності у звязку з пропущенням законодавчо визначеного строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Проте, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Враховуючи вимоги статті 38 КУпАП, адміністративні правопорушення поділяють на триваючі правопорушення та правопорушення, що мають разовий характер.

Обчислення строків адміністративного стягнення залежить від його виду.

Як зазначено в листі Міністерства юстиції України від 02.08.2013 № 6802-0-4-13/11 КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обовязку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обовязок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Порушення порядку використання коштів загальнообовязкового державного соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності відносяться до «триваючих» порушень, оскільки вважаються повязаними з тривалим, безперервним невиконанням обовязків.

Припиняється вказане порушення тільки у випадку самостійного усунення або коли факт даного порушення виявлено фахівцями робочого органу Фонду при проведенні перевірки. Стягнення за такі адміністративні правопорушення може бути накладено в строк не пізніше ніж через два місяці з дня його виявлення (з дати складання та підписання акту перевірки).

У зв'язку з цим, триваючими слід вважати порушення, вчинені посадовими особами підприємств, установ, організацій, фізичними особами, які використовують найману працю, порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, несвоєчасне або неповне їх повернення, оскільки такі порушення можуть здійснюватись безперервно шляхом невиконання обов'язку, зокрема щодо неповернення (невідшкодування) Фонду сум неправомірних витрат або належних до сплати страхових коштів.

Тобто, триваючими слід вважати порушення здійснені посадовими особами підприємств, установ, організацій порядку використання коштів загальнообовязкового державного страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності.

Це пояснюється періодичністю перевірок підприємств, які можуть проводитися не частіше за один або два рази на рік, а в більшості випадків й того рідше, відповідно до п. 3.3. Розділу III Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедури оскарження, затвердженої постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2010 за № 29.

Таким чином, оскільки порушення порядку використання коштів Фонду, відноситься до триваючого правопорушення, стягнення за таке адміністративне правопорушення може бути накладене в строк не пізніше чим через два місяці з дня його виявлення (тобто з дати складання і підписання акту), тому ствердження позивача про те, що скоєне правопорушення не може бути визначене як триваюче адміністративне правопорушення спростовується вищевказаним.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення необгрунтованого адміністративного позову .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 7, 9, 11, 44, 73-78, 90, 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 19 Конституції України, Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, Законом України "Про бухгалтерськийоблік та фінансову звітність в Україні", ст.ст. 9, 38, 165-5, 244-10, 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про загальнобов'язкове державне соціальне страхування», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, адреса місцезнаходження: м. Харків, майдан Конституції, 1, ОСОБА_4, 3 під'їзд, 4 поверх, .

Повне рішення складено 08.06.2018.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя С. М. Гаврилюк