Справа № 803/1105/16
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

06 червня 2018 року

Київ

справа №803/1105/16

провадження №К/9901/11863/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Стрелець Т.Г.,
суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання Головко О.В.,

представника позивача Балтака Д.О.,

представника відповідача Лещенка М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 803/1105/16

за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на постанову Волинського окружного адміністративного суду (прийняту у складі головуючого судді - Плахтій Н.Б.) від 01 вересня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Гінди О.М., суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.) від 08 листопада 2016 року,

у с т а н о в и в :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив:

1.1. визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати майору за призовом ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 13.11.2015 по 30.03.2016;

1.2. зобов`язати відповідача здійснити перерахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 13.11.2015 по 30.03.2016 із урахуванням пунктів 2.1.3, 2.2.1, 3.1.1, 3.2.15, 3.5.9, 3.13.6, 3.19.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №425, змісту положень постанов Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 №24 та від 20.01.2016 №18 та здійснити виплату утвореної внаслідок перерахування різниці з урахуванням раніше виплачених сум;

1.3.стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 7250,00 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 1997 року по 19.06.2011 проходив військову службу за контрактом в органах Державної прикордонної служби. З 11.02.2015 був призваний за мобілізацією та з 12.02.2015 почав проходити військову службу за призовом на посаді старшого офіцера відділення з протидії нелегальній міграції оперативно-розшукового відділу Донецького прикордонного загону. 30.10.2015 позивач був затриманий в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369 КК України, та 01.11.2015 на підставі ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області відносно нього обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із встановленням відповідного розміру застави. 12.11.2015 у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_1 звільнений з установи виконання покарань, після чого продовжував виконувати обов`язки військової служби. 30.03.2016 позивач звільнений у запас Збройних Сил України за підпунктом «є» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з вислугою встановлених строків служби). Після звільнення позивачу стало відомо, що з дня взяття його під варту йому припинено виплату грошового забезпечення. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому грошового забезпечення з дня звільнення з-під варти по день звільнення з військової служби протиправною, оскільки відповідна бездіяльність суперечить вимогам пунктів 2.1.3, 2.2.1, 3.1.1, 3.2.15, 3.5.9, 3.13.6, 3.19.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня 2008 року № 425, змісту положень постанов Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 № 24 та від 20.01.2016 № 18. Крім того, зазначає, що бездіяльність відповідача завдала позивачу моральної шкоди у зв`язку із наявною протиправною поведінкою щодо нього, яка виразилась у душевних стражданнях, відсутності доходу на утримання своєї сім`ї. Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 7250,00 грн з розрахунку загального періоду невиплати грошового забезпечення (5 місяців) помноженого на встановлений прожитковий мінімум (1450,00 грн).

Короткий зміст рішення суду І інстанції
3. 01 вересня 2016 року Волинський окружний адміністративний суд постановив:

3.1. Адміністративний позов задовольнити частково.

3.2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати майору за призовом ОСОБА_1 грошового забезпечення за період із 13 листопада 2016 року по 30 березня 2016 року.

3.3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період із 13 листопада 2016 року по 30 березня 2016 року, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.1, 3.1.1, 3.2.15, 3.5.9, 3.13.6, 3.19.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №425, а також винагороду, передбачену постановами Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 №24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» та від 20.01.2016 №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», з урахуванням виплачених сум.

3.4. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн (одну тисячу грн.).

3.5. В іншій частині позову відмовити.

4. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з дня звільнення позивача з місць позбавлення волі та в силу відсутності рішення про відсторонення останнього від посади, відповідач зобов`язаний був нараховувати та виплачувати військовослужбовцю належне йому грошове забезпечення, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Крім того, суд першої інстанції вирішив частково задовольнити позов ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн, оскільки така йому була заподіяна у зв`язку з порушенням його прав на отримання належного грошового забезпечення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5. 08 листопада 2016 року Львівський апеляційний адміністративний суд вирішив:

5.1. Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року у справі № 803/1105/16 - без змін.

6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відомості про виправлення описок в судових рішеннях.
7. 28 листопада 2016 року Волинський окружний адміністративний суд ухвалив:

Виправити допущену описку у резолютивній частині короткого, в описовій та резолютивній частині повного текстів постанови суду від 01 вересня 2016 року в адміністративній справі №803/1105/16.

Перший абзац описової частини повного тексту на сторінці 5 постанови суду від 01 вересня 2016 року у справі №803/1105/16 читати в такій редакції: «За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період із 13 листопада 2016 року по 30 березня 2016 року, з огляду на що слід зобов`язати Донецький прикордонний загін нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення, що підлягало до виплати за вказаний період з урахуванням вимог пунктів 2.1.3, 2.2.1, 3.1.1, 3.2.15, 3.5.9, 3.13.6, 3.19.7 Інструкції №452, якими передбачено усі складові грошового забезпечення, а саме: оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років, надбавка за виконання особливо важливих завдань, премія, надбавка за кваліфікацію, надбавка за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя, а також винагороди, що виплачувалась та виплачується військовослужбовцям за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно постанов Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 року №24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» та від 20.01.2016 року №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських».

Другий абзац резолютивної частини короткого та повного текстів постанови суду від 01 вересня 2016 року у справі №803/1105/16 читати в такій редакції: «Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати майору за призовом ОСОБА_1 грошового забезпечення за період із 13 листопада 2015 року по 30 березня 2016 року».

Третій абзац резолютивної частини короткого та повного текстів постанови суду від 01 вересня 2016 року у справі №803/1105/16 читати в такій редакції: «Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період із 13 листопада 2015 року по 30 березня 2016 року, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.1, 3.1.1, 3.2.15, 3.5.9, 3.13.6, 3.19.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня 2008 року №425, а також винагороду, передбачену постановами Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року №24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» та від 20 січня 2016 року №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», з урахуванням виплачених сум».

Короткий зміст вимог касаційної скарги
8. 05 грудня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

9. У касаційній скарзі відповідач просить постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

10. 30 січня 2018 року касаційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

11. Позивач правом на подання заперечень на касаційну скаргу не скористався.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (відповідача у справі)
12. Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного установлення всіх фактичних обставин справи та надання належної оцінки доказам.

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов хибного висновку, задовольнивши позовні вимоги позивача, оскільки Донецьким прикордонним загоном у повній мірі виконано зобов`язання з нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення в повному обсязі згідно чинного законодавства, а саме - виплачено оклад за військове звання та надбавку за вислугу років за спірний період відповідно до п.п. 4.5.2 Інструкції, що підтверджено розрахунковим листом та довідкою з фінансово-економічного відділу.

Посилався на те, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині обов`язку військовослужбовця доповідати керівництву про обставини, які стосуються проходження ним військової служби. Наголошував на тому, що про звільнення позивача з-під арешту Східному регіональному управлінню стало відомо лише в день звільнення ОСОБА_1 з військової служби. Зауважив, що судами попередніх інстанцій безпідставно задоволено позов в частині нарахування ОСОБА_1 винагороди за участь у проведенні антитерористичної операції.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, то наявність такої не доведена належними доказами. На переконання касатора судами попередніх інстанцій безпідставно застосовані до спірних відносин норми трудового законодавства, оскільки такі не поширюються на військовослужбовців та на правовідносини щодо проходження військової служби.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
13. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 призваний на військову службу 12.02.2015, яку проходив на посаді старшого офіцера відділення протидії міграції оперативно-розшукового відділу.

14. Згідно наказу начальника Донецького прикордонного загону від 30.03.2016 №67-ос «По особовому складу» позивач звільнений з військової служби у запас та виключений зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення на підставі підпункту «є» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з вислугою встановлених строків військової служби, передбачених частиною першою та абзацом другим частини сьомої статті 23).

15. При звільненні позивачу виплачені компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 2016 рік терміном 8 календарних днів та одноразова грошова допомога при звільненні за 13 повних календарних місяців в загальній сумі 642,52 грн, що підтверджено розрахунковим листком за квітень 2016 року та довідкою відповідача.

16. Між тим, 30.10.2015 ОСОБА_1 був затриманий в порядку ст.208 КПК України та згідно ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 01.11.2015 відносно нього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням розміру застави в сумі 689000,00 грн.

17. Суди попередніх інстанцій вказали, що згідно з наказом начальника Східного регіонального управління від 03.11.2015 №706-ос майора ОСОБА_1 з 30.10.2015 зараховано у розпорядження начальника Східного регіонального управління відповідно до підпункту 6 пункту 127 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009, про що свідчить витяг з вхідної телеграми від 08.11.2015 вх.№9362, адресованої Донецькому прикордонному загону.

18. 12.11.2015 позивач звільнений з Артемівської установи виконання покарання УДПтСУ в Донецькій області у зв`язку із внесенням встановленої суми застави в розмірі 689000,00 грн., про що свідчить довідка про звільнення серії ДОН №47279.

19. З довідки Донецького прикордонного загону від 29.04.2016 №466 встановлено, що в період з листопада 2015 року по березень 2016 року позивачу грошове забезпечення не нараховувалось та не виплачувалось.

20. Листом від 24.06.2016 №30-699 відповідач на адвокатський запит повідомив, що під час виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за вказаний період рішення приймалось у відповідності до вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня 2008 року №425, в частині виплат військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників та перебувають під вартою.

21. Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 13.11.2015 по 30.03.2016, позивач звернувся до суду з даним позовом.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
22. Конституція України
22.1. Частина 2 статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

23. Кримінальний процесуальний кодекс України від 13.04.2012 №4651-VI
23.1. Частина 2 статті 154. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

23.2. Частина 4 статті 202. Підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться підозрюваний, обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, - прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

24. Закон України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»
24.1. Стаття 1. Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

24.2. Стаття 2. Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

24.3. Частина 1 статті 9. Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

25. Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затверджене Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009
25.1. Абзац 6 пункту 127. Зарахування військовослужбовців у розпорядження начальників, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого проходження такими військовослужбовцями військової служби допускається у разі коли стосовно військовослужбовця вжито запобіжний захід у кримінальній справі у виді взяття під варту або за вироком суду застосовано таке покарання, як арешт, - до скасування чи зміни запобіжного заходу або до постановлення судом вироку чи відбуття кримінального покарання у виді арешту.

26. Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій, постанова Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 №24
26.1. Пункт 1. Установити, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

27. Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських, постанова Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 237.01.2016 №38)
27.1. Пункт 1. Установити, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної пенітенціарної служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій та поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень.

Розміри винагороди визначаються пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.
28. Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №425
28.1. Пункт 1.2. грошове забезпечення - це гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

28.2. Пункт 1.3. Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем служби.

Не за місцем служби грошове забезпечення виплачується військовослужбовцям:

а) тимчасово прикомандированим на тривалі терміни до інших органів Держприкордонслужби - в органах Держприкордонслужби за місцем прикомандирування, якщо прикомандирування дозволено Головою Державної прикордонної служби України або його першим заступником;

б) які протягом тривалого часу перебувають на лікуванні в лікувальних закладах поза місцем дислокації органу Держприкордонслужби - у цих лікувальних закладах з дозволу начальника фінансово-економічного управління Адміністрації Державної прикордонної служби України;

в) направленим на термін понад три місяці в навчальні заклади Державної прикордонної служби України для навчання, на курси, на навчальні збори і залікові сесії для підготовки та захисту дипломних проектів - за місцем навчання;

г) направленим на термін понад три місяці для навчання у військові навчальні заклади Міністерства оборони України та навчальні заклади інших органів виконавчої влади.

28.3. Підпункт 4.3.1. Військовослужбовцям, зарахованим у розпорядження відповідних начальників органів Держприкордонслужби відповідно до підпунктів 1 - 3, 7, 8, 10 - 12, 14 і 15 пункту 127 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року N 1115, з дня, що наступає за днем звільнення із займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за останньою посадою на день звільнення з посади (скорочення). Грошове забезпечення у цьому випадку обчислюється, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагороди за бойове чергування, морського грошового забезпечення та надбавки у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, у разі відсутності доступу у військовослужбовців до секретної інформації та її матеріальних носіїв).

Після закінчення двох місяців безперервного перебування військовослужбовців у розпорядженні грошове забезпечення за останньою основною посадою, яку вони займали до зарахування у розпорядження, виплачується тільки за рішенням Голови Державної прикордонної служби України.

Клопотання про продовження строків виплати грошового забезпечення подаються за підпорядкованістю начальниками органів Держприкордонслужби, у розпорядженні яких вони перебувають.
28.4. Абзац перший підпункту 4.5.2. Військовослужбовцям, відстороненим від посад відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, з наступного після відсторонення від посад дня за період, протягом якого вони не перебували на посаді, виплачуються оклади за військовими званнями та надбавка за вислугу років.

28.5. Підпункт 4.5.3. Військовослужбовцям, стосовно яких застосовано запобіжні заходи у кримінальній справі у виді домашнього арешту чи тримання під вартою, виплата грошового забезпечення припиняється з дня фактичного взяття під варту чи перебування під домашнім арештом.

У разі якщо до військовослужбовців, відсторонених від посад, які утримувались під вартою чи перебували під домашнім арештом, застосовано інший запобіжний захід, з дня прибуття до органу Держприкордонслужби і до дня отримання органом Держприкордонслужби копії обвинувального вироку суду, який набрав законної сили про засудження військовослужбовців до позбавлення волі, грошове забезпечення виплачується в порядку, передбаченому підпунктом 4.5.2 цього пункту.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
29. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

30. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

31. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

32. Посилання скаржника на приписи абзацу другого підпункту 4.5.3 Інструкції №425 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею не приймалось рішень у порядку, визначеному главою 14 КПК України, про відсторонення позивача від посади.

33. Вимоги підпункту 4.3.1 Інструкції №425 не можуть бути застосовані до спірних відносин, оскільки зарахування позивача у розпорядження Східного регіонального управління відбулось на підставі підпункту 6 пункту 127 Положення №1115, посилання на який відсутні у підпункті 4.3.1 Інструкції №425.

34. Стосовно посилань касатора на вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, колегія суддів звертає увагу на таке.

Облік несення військової служби та нарахування грошового забезпечення військовослужбовця є обов`язком структурного підрозділу, у якому проходить службу такий військовослужбовець.

Виконання відповідного обов`язку не може ставитись у залежність від вчинення військовослужбовцем певних дій. А тому відсутність у відповідача відомостей про звільнення позивача з-під арешту у зв`язку з внесенням суми застави не є підставою для ненарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 13.11.2015 по 30.03.2016.
35. За таких обставин, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період із 13.11.2015 по 30.03.2016, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.1, 3.1.1, 3.2.15, 3.5.9, 3.13.6, 3.19.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №425, а також винагороду, передбачену постановами Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 №24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» та від 20.01.2016 №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», з урахуванням виплачених сум.

36. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то такі з огляду на приписи ч. 2 ст. 22 КАС України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішень) обґрунтовано розглянуті судами у взаємозв`язку з вимогами вирішити публічно-правовий спір, а саме про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Оскільки у процесі судового розгляду встановлено бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу належного грошового забезпечення, вимоги про відшкодування моральної шкоди є правомірними.

Так, у зв`язку з тим, що позивач не отримав належного грошового забезпечення, йому було заподіяно моральну шкоду, яка відповідно до статті 237-1 КЗпП України підлягає відшкодуванню власником або уповноваженим ним органом.

При цьому, суди попередніх інстанцій правомірно посилалися на норми трудового законодавства, оскільки за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

При визначенні розміру моральної шкоди судами першої та апеляційної інстанції враховано ступінь і характер моральних страждань позивача, втрати ним нормальних життєвих зв`язків і необхідності додаткових зусиль для організації свого життя, у зв`язку з чим висновок про стягнення на користь позивача 1000,00 грн моральної шкоди є правомірним та обґрунтованим.

37. Враховуючи наведене, суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

38. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

39. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

40. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

2. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року у справі № 803/1105/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець
Судді О. В. Білоус
І. Л. Желтобрюх