Справа № 569/6532/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 569/6532/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"05" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від "06" лютого 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Рівненської міської ради, Міського голови міста Рівне ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4 , Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради , Державний кадастровий реєстратор Управління Держгеокадастру у місті Рівному Рівненської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підприємство "Експертно-консалтингова фірма "ОСОБА_6 Справа" про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними та необхідність виконання дій, -

суддя в 1-й інстанції - Смолій Л.Д.,

час постановлення ухвали - не зазначено,

місце постановлення ухвали - м. Рівне,

дата складання повного тексту ухвали - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 р. позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень Рівненської міської ради, Міського голови міста Рівне щодо неприйняття у встановлений ч.9 ст.118 ЗК України двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу, площею 0,0960 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибна ділянка), яка розташована у м. Рівне по вул.Павлюченка між будинками №32 та №34 (кадастровий номер земельної ділянки :01:020:0603) та передачу її безоплатно у власність та зобов'язати Рівненську міську раду Рівненської області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність позивачу, її безоплатну передачу у приватну власність за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 06.02.2018р. клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Міського голови м.Рівне ОСОБА_3, Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 підприємство "Експертно-консалтингова фірма ОСОБА_6 Справа", Державний кадастровий реєстратор Управління Держгеокадастру у місті Рівному Рівненської області ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними та необхідність виконання дій - задоволено.

Закрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Міського голови м.Рівне ОСОБА_3, Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 підприємство "Експертно-консалтингова фірма ОСОБА_6 Справа", Державний кадастровий реєстратор Управління Держгеокадастру у місті Рівному Рівненської області ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними та необхідність виконання дій.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги позивача вказав, що земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належить до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

У відзиві представник міського голови просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, вважає, що враховуючи положення ст.1 ЦПК та ст.2 КАСУ, даний спір не є публічно-правовим спором і повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Рівненської міської ради просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу суду першої інстанції, зазначає, що спір не стосується захисту права, свобод і інтересів у сфері публічно-правових відносин з боку органів державної влади, а пов'язаний із захистом прав на землю.

Представник третьої особи ОСОБА_4 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що спори, які виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, не зважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі ст.15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства, тому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з направленням справи до суду І інстанції для продовження розгляду з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є учасником АТО зі статусом бойових дій.

Позивачем було замовлено та йому виготовлено ОСОБА_6 підприємством "Експертно-консалтингова фірма "ОСОБА_6 Справа" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0960 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована у місті Рівне по вулиці Павлюченка між будинками №32 та №34 та передачу її безоплатно у власність.

Вказаній земельній ділянці площею 0,0960 га присвоєно Кадастровий номер :01:020:0603, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серія НВ-015 від 07.04.2015р.

Позивачем подано на ім'я міського голови міста Рівне заяву про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0960 га земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована у місті Рівне по вулиці Павлюченка між будинками №32 та №34 та передачу її безоплатно у власність.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що з позовної заяви та наявних в матеріалах справи документів вбачається, що спір не стосується захисту прав, свобод і інтересів у сфері публічно-правових відносин з боку органів державної влади, а пов'язаний із захистом права на землю. Захист судом права на землю здійснюється способами визначеними cт.ст.16,21,393 ЦК України, ст.152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду І інстанції за такими доводами.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст.2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 ст.116 Земельного кодексу передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно вимог ст.118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим (ч. 1).

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель (ч. 4)

Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом (ч. 5).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч. 9).

Отже, законодавством встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду яких уповноважені органи приймають рішення.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З наведеного слідує, що для віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду визначальними є його публічно-правовий характер та суб'єктний склад спірних правовідносин.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав чи свобод.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у випадку, коли відповідачем не прийнято рішення про безоплатну передачу у приватну власність, то останній при вирішенні питань в галузі земельних відносин є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема розпорядчі та інші.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Верховний Суд України висловив правову позицію, що рішення про надання земельної ділянки є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпує свою дію внаслідок його виконання.

Отже, при вирішенні питання щодо підсудності спору адміністративному суду необхідно встановлювати, чи були реалізовані оскаржувані рішення, чи виникло право користування (право власності) на земельну ділянку і чи це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Апеляційний суд вважає безпідставними посилання суду І інстанції на статті 13, 14 Конституції України, статті 177, 181, 324 і главу 30 ЦК України, які стосуються цивільних прав власників земельних ділянок та їх реалізації у приватно правових відносинах і не можуть застосовуватися у даній справі з зазначеним предметом позову.

Таким чином, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали справи направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від "06" лютого 2018 р. скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "05" червня 2018 р.