Справа № 811/1546/18
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
07 червня 2018 року м. Кропивницький Справа № 811/1546/18

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Кармазина Т.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Олександрійського об`єднаного військового комісаріата Кіровоградської області та Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять:
- визнати протиправним та скасувати п.37 протокольного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №4 від 27.01.2017 р.;
- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити батькам померлого одноразову допомогу в порядку встановленому постановою КМУ від 28.05.2008 р. №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», постановою КМУ від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», відповідно до вимог ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Ухвалою судді від 25.05.2018 позовну заяву залишено без руху, та надано позивачеві строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.
В даній ухвалі зазначено, що відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Оскільки позивачем оскаржується п.37 протокольного рішення комісії Міністерства оборони України №4 від 27.01.2017 року, суддя вважає початком перебігу строку оскарження даного протокольного рішення з дати коли позивач дізнався про нього, а саме згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.03.2017 за №6/613.
Таким чином, останнім днем строку звернення позивачів до адміністративного суду з даним позовом є 03.09.2017 р.
Однак, позивачі звернулись до суду з даним позовом 22.05.2018 р., тобто з пропуском строку звернення до адміністративного суду.
При цьому, суддею роз`яснено позивачеві, що йому необхідно подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.
06.06.2018 року до суду надійшла заява представника позивачів про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування даного клопотання позивач посилається на те, що з дня отримання повідомлення Олександрійського об`єднаного військового комісаріату про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги від 02.03.2017 р., але саме повідомлення не є оскаржуваним рішенням суб`єкта владних повноважень, тому потрібний був час для витребування доказів та самого оскаржуваного рішення, за таких обставин, строк звернення до адміністративного суду пропущений із поважних причин.
Суддя не вбачає підстав для визнання вказаних позивачем підстав для поновлення строку звернення до суду поважними.
Враховуючи наведене, суд вважає заяву позивача про поновлення строків звернення до суду необґрунтованою, позивач мав можливість своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів, а тому суд не знаходить підстав для визнання поважними причини пропуску такого строку.
До того ж, суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справи "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.80, "Голдер проти Сполученого Королівства" рішення від 21.02.75).
У рішенні від 29 жовтня 2015 року по справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом певного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).
Вирішуючи питання щодо поважності таких причин пропущення строку звернення до суду, які встановлені ст.122 КАС України, слід зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами, а також дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними.
Таким чином, наведені позивачем причини пропущення строку на звернення до суду не дають підстав для визнання їх поважними та поновлення строку звернення до суду, оскільки позивач мав можливість своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Отже, за сукупністю наведених обставин, враховуючи, що адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом, а тому останній підлягає поверненню позивачеві.
Керуючись п.1 ч.4 ст.169, ст.ст.243, 248, 256, 293-297 КАС України, суддя, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Олександрійського об`єднаного військового комісаріата Кіровоградської області та Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії повернути позивачам разом із доданими до неї документами.
Роз`яснити позивачам, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали невідкладно надіслати позивачеві.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у 15 - денний строк, передбачений ст.295 КАС України.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина