Справа № 201/818/18
Суддя: Трещов В. В.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №201/818/18
Провадження №2-а/201/80/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська

в складі головуючого - судді Трещова В.В., за участю секретаря судового засідання Кириченко В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 5 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до інспектора 5 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, який згідно із протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 26 січня 2018 року був переданий для розгляду судді Трещову В.В.

Ухвалою від 29 січня 2018 року позов ОСОБА_1 було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення виявлених судом недоліків.

19 лютого 2018 року виявлені судом недоліки позивач усунув вчасно та у повному обсязі.

Ухвалою судді від 19 лютого 2018 року відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 5 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У поданому позові ОСОБА_1 просить скасувати постанову інспектора 5 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії ЕАА № 252907 від 01 січня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування доводів позову ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є незаконною і такою, що не відповідає вимогам КУпАП. Позивач стверджує, що він Правила дорожнього руху не порушував, а тому просить позов задовольнити.

Позивач надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в позові та доказів, наявних в матеріалах справи.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належим чином. Від представника Департаменту патрульної поліції та відповідача до суду надійшли письмові заперечення проти позовних вимог, клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

Відповідач, в наданому до суду відзиві зазначив, що 01 січня 2018 року ним винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., в якій зазначено про те, що останній, керуючи автомобілем марки CHEVROLET EPICA, номерні знаки АЕ 5339 НО, який в м. Дніпрі на вул. Січеславська Набережна, біля буд. 25 проїхав перехрестя вул. Набережна Заводська та вул. Воскресенська на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (г) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р.

Вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Водію було розяснено положення ст.ст. 307, 308 КУпАП, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст.ст. 287 - 289 КУпАП. Враховуючи викладене, просив відмовити у позові, справу розглянути за його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вимоги ст. 69 КАС України передбачають, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. .Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

01 січня 2018 року відповідачем винесено постанову серія ЕАА № 252907 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., в якій зазначено про те, що останній, керуючи автомобілем марки CHEVROLET EPICA, номерні знаки АЕ 5339 НО, який в м. Дніпрі на вул. Січеславська Набережна, біля буд. 25 проїхав перехрестя вул. Набережна Заводська та вул. Воскресенська на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (г) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р.

Диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України сигнали світлофора мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Пунктом 16.8 Правил дорожнього руху України визначено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Означений пункт ПДР України носить інформаційний характер.

Пунктом 8.10 ПДР України визначено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 5.62, якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Таким чином, зобов'язальний характер має п. 8.10 ПДР України, який не інкримінований у вину ОСОБА_1 інспектором 5 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 у постанові про накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 у своїх поясненнях, зазначених у позові, визнав, що у місці та час, вказаних у оскаржуваній постанові він рухався на зелений сигнал світлофору, але завершив проїзд на жовтий миготливий сигнал.

Відповідно до п. 8.11 ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Аналогічна правова позиція викладена і у Конвенції від 08 листопада 1968 року "Про дорожні знаки та сигнали".

У оскаржуваній постанові інспектором не вказані відомості про те, що у ОСОБА_1 була можливість зупинити керований ним транспортний засіб, не вдаючись до екстреного гальмування, а також не вказано фактів, які свідчили б про те, що ОСОБА_1 не забезпечив безпеку дорожнього руху, розпочавши рух на зелений сигнал і завершуючи маневр на жовтий сигнал світлофору.

Суду не надані докази, які вказують на порушення водієм ОСОБА_1 в час та за обставин, вказаних в оскаржуваній постанові, Правил дорожнього руху України, які тягнуть за собою відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Закону України «Про національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов'язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

Відповідно п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008р., постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП. Таким чином, суд вважає, що інспектор 5 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Дніпрі молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 уповноважений, розглядати зазначені в ній порушення та приймати рішення щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, та відповідно накладати адміністративні стягнення у вигляді штрафу на місці вчинення правопорушення.

В ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за дорожнім рухом.

Пунктом 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивач вказує, що не порушував ПДР України, а відповідач не встановив, чи був винен у правопорушенні саме позивач.

Жодних доказів того, що відповідач правомірно та на основі достатніх доказів притягнув позивача до адміністративної відповідальності до суду не надав.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи у тексті оскаржуваної постанови не зазначено, що правопорушення зафіксовано технічними засобами, відсутні покази свідків, або ж інші докази, передбачені ст. 251 КУпАП. Отже, наявні у справі матеріали не доводять вини позивача у вчинені інкримінованого йому правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Так, в додатку 5 до Інструкції наведена типова постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Оскаржувана постанова відповідає вимогам, викладеним до постанови про накладення адміністративного стягнення.

З тексту оскаржуваної постанови не вбачається, що позивача було ознайомлено з його правами, передбаченими ч. 1 ст. 63 Конституції України та ч. 1 ст. 268 КУпАП, а диск з записом фіксації з нагрудної камери співробітника поліції до суду надано не було. Вказане також свідчить про порушення прав позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, оскільки відповідач не надав до суду жодних доказів того, що він правомірно, на основі обєктивно та повно досліджених доказів виніс оскаржувану постанову, та доказів того, що він ознайомив позивача з його правами, передбаченими ч. 1 ст. 63 Конституції України та ч. 1 ст. 268 КУпАП, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення.

Щодо клопотання представника Департаменту патрульної поліції про залучення Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області до участі у справі в якості співвідповідача, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки ОСОБА_2 є співробітником Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та оскаржуються її дії при виконанні службових повноважень, у звязку із чим не потребує додаткового залучення УПП до участі у справі.

На підставі ст. 139 КАС України у звязку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6 - 9, 72 - 77, 139, 242 - 246, 255, 286, 295 КАС України, ст.ст. 7, 222, 251, 254, 258, 268, 288 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 5 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 252907 від 01 січня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Трещов