Справа № 812/718/18
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 червня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/718/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пляшкової К.О.,

за участю

секретаря судового засідання: Занічковської П.Є.,

представників

позивача: не прибув,

відповідача: не прибув,

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом адвоката Андрушка Костянтина Павловича в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Андрушка Костянтина Павловича в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач, ГУ ПФУ Луганської області), в якому позивач просить зобов'язати відповідача призначити пенсію позивачу за вислугою років, як особі начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України - Державної кримінально-виконавчої служби України, з моменту досягнення ним 45-річного віку, а саме з 12 червня 2015 року згідно з трудовою книжкою та документами.

В обґрунтування вимог зазначено, що позивач проходив службу у Радянській армії з 21.06.1989 по 27.05.1991, у Збройних Силах України з 10.04.1995 по 31.10.2001, з 14.04.2002 по 11.01.2013 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України, з 02.08.2013 по 02.12.2014 проходив службу в органах кримінально-виконавчої служби. Позивач вважає, що має спеціальний стаж в кількості 20 років 3 місяців, що підтверджується записами у трудовій книжці, особистим послужним списком, військовим квитком. До загального трудового стажу позивача входить навчання у Павловському сільськогосподарському технікумі з 01.09.1985 по 25.03.1989, робота монтажником з 21.08.1991 по 31.10.1995. Загальний трудовий стаж на момент досягнення позивачем 45-річного віку становить 27 років 3 місяця.

Позивач звернувся до Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років, за якою позивачу відмовлено з підстав того, що особиста справа позивача залишилася на території м. Луганська, а ця територія тимчасово не контролюється органами державної влади України.

Також, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за вислугою років, на що отримав відповідь - роз'яснення, в якій зазначалось, що підготовка та подання документів для призначення пенсії позивачу здійснюється через уповноважені структурні підрозділи. У випадку позивача - Управління Державної пенітенціарної служби України.

З огляду на викладене, просив зобов'язати відповідача призначити пенсію позивачу за вислугою років.

Ухвалою суду від 20 березня 2018 року позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 29-30).

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 10 квітня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також, ухвалою суду зобов'язано відповідача подати до суду заяву позивача про призначення пенсії та документи, подані позивачем для призначення пенсії (арк. спр. 1-2).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву (арк. спр. 41-42), в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав того, що 22.08.2017 до ГУ ПФУ Луганської області надійшло звернення позивача з приводу призначення йому пенсії. За результатами розгляду листом від 01.09.2017 № 428/А-11 позивачу надано роз'яснення про порядок надання документів для призначення пенсії. Так, згідно з статтею 48 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) заява про призначення пенсії подається до територіального органу Пенсійного воду України в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1) заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно з Законом № 2262-ХІІ, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України через уповноважені структурні підрозділи, зокрема, Державної пенітенціарної служби України. Структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу та направляє до органу, що призначає пенсію за місцем проживання особи. Згідно з статтею 49 Закону № 2262-ХІІ документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Оскільки до відповідача документи від управління Державної пенітенціарної служби України не надходили, вимоги позивача про визнання протиправною відмову відповідача у визначенні права на пенсію за вислугу років та зобов'язання призначити пенсію задоволенню не підлягають.

Також, відповідачем зазначено про неможливість виконання вимог ухвали суду про надання до суду документів, поданих позивачем до відповідача для призначення пенсії, оскільки у відповідача такі документи відсутні.

Ухвалою суду від 03 травня 2018 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні (арк. спр. 46).

Ухвалою суду від 17 травня 2018 року запропоновано позивачу надати до суду заяву про призначення пенсії разом з пакетом документів, необхідним для призначення пенсії, та доказами їх подання до ГУ ПФУ Луганської області (арк. спр. 52).

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд адміністративної справи за його відсутності та відсутності позивача (арк. спр. 51, 56).

Зазначені в ухвалі суду від 17 травня 2018 року документи представником позивач до суду не надано.

Представник відповідача до суду не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про розгляд адміністративної справи за відсутності представника відповідача (арк. спр. 42, 55).

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

З огляду на положення статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе розглянути та вирішити адміністративну справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

З копії паспорта громадянина України та копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 (арк. спр. 5-7, 8).

За даними послужного списку ОСОБА_2, особистий № Д-010272, копія якого наявна в матеріалах справи, позивач у період з 21.06.1989 по 27.05.1991 та з 10.04.1995 по 31.10.2001 проходив службу у Збройних Силах, з 15.04.2002 по 11.01.2013 в органах МВС України, з 02.08.2013 по 02.12.2014 в Управлінні Державної пенітенціарної служби України в Луганській області; звільнений у запас Збройних Сил України за п. 64 «ж» (за власним бажанням) з 02.12.2014 (арк. спр. 15-20).

Записи наявні у послужному списку позивача підтверджуються записами у трудовій книжці позивача БТ-ІІ № 3195160, військовим квитком МК № 5948607, дипломом РТ № 027259, архівною довідкою навчального закладу від 15.08.2013 № 289, копії яких наявні в матеріалах справи (арк. спр. 15-20, 21-22, 23, 24).

З листа Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області (далі - Управління ДПтС України в Луганській області) від 06.06.2017 № 22-17/А-21, копія якого наявна в матеріалах справи, слідує, що позивач звернувся до ліквідаційної комісії Управління ДПтС України в Луганській області із заявою щодо направлення його справи до пенсійного фонду, у задоволенні якої відмовлено з підстав того, що 01.12.2014 нелегітимними представниками окремих районів Луганської області скоєно захват Управління ДПтС України в Луганській області. Через перешкоди, які чинили вказані особи, керівництву Управління не вдалося вивезти з території, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України, на контрольовану територію особові справи співробітників, службову документацію, матеріальні цінності. У зв'язку з чим, на теперішній час, всі архіви управління та установ виконання покарань, які були захоплені, у тому числі й особова справа позивача, продовжують перебувати у м. Луганську. Враховуючи відсутність в Управлінні ДПтС України в Луганській області особової справи позивача, здійснити дії за заявою ОСОБА_2 не можливо (арк. спр. 14).

Після отримання такої відмови, позивач звернувся до ГУ ПФУ Луганської області із заявою від 19.08.2017 про надання роз'яснень щодо того, яким чином позивач може реалізувати своє право на пенсійне забезпечення у відповідності до Закону № 2262-ХІІ. До звернення додано копію листа Управління ДПтС України в Луганській області від 06.06.2017 № 22-17/А-21. Заява отримана відповідачем 22.08.2017 за вх. № 428/А-11, що підтверджено відповідною відміткою на копії заяви. Вказані обставини підтверджені копією заяви позивача від 19.08.2017 (арк. спр. 43).

За заявою позивача від 19.08.2017 ГУ ПФУ Луганської області листом від 01.09.2017 № 428/А-11, копія якого наявна в матеріалах справи, повідомило ОСОБА_2, що за правилами, визначеними Порядком № 3-1, заяву про призначення пенсії за вислугою років ним має бути подано до Управління ДПтС України в Луганській області, яке, у свою чергу, має оформити всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, і направити до ГУ ПФУ Луганської області - органу, що призначає пенсію, за місцезнаходженням позивача. Тобто, підготовка та подання документів для призначення пенсії належить уповноваженому структурному підрозділу органу, в якому особа перебуває (перебувала) на службі (арк. спр. 10).

З відзиву на позовну заяву судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років та не надавав пакет документів, необхідний для призначення такої пенсії.

Позивачем на спростування таких тверджень відповідача будь-яких доказів не надано.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом «б» частини першої статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ визначено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п'ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Пунктом «б» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Статтями 17 та 17-1 Закону № 2262-ХІІ визначені види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії та порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до статті 48 Закону № 2262-ХІІ заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз'яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз'яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.

Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред'являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.

Статтею 49 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Відповідно до пункту «в» частини першої, частини третьої статті 50 Закону № 2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пункту «б» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення зі служби.

Пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком № 3-1.

Так, пунктом 1 Порядку № 3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 6 Порядку № 3-1 визначено, що днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз'яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз'яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.

Пенсії призначаються у строки, визначені в статті 50 Закону.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 3-1 для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються такі документи:

заява про призначення пенсії (додаток 1);

грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби;

військово-медичні документи про стан здоров'я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію);

документи про страховий стаж (при призначенні пенсії згідно з пунктом «б» статті 12 Закону);

довідка МСЕК про визнання особи інвалідом;

копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);

довідка ВАТ «Ощадбанк» або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ «Ощадбанк»;

копія паспорта.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Пунктом 17 Порядку № 3-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

З вищевикладеного слідує, що законодавцем чітко визначено, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону № 2262-ХІІ.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за вислугою років за Законом № 2262-ХІІ, є відповідна заява особи та додані до неї документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

У свою чергу, судом встановлено, що, у даному випадку, не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки до ГУ ПФУ Луганської області ані від Управління ДПтС України в Луганській області, ані від самого позивача не находила заява встановленого зразка про призначення пенсії ОСОБА_2 разом з необхідним пакетом документів, що визначає право на пенсію, а відтак відповідач не мав підстав для призначення пенсії позивачу.

Частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно, з вищевикладеного слідує, що відсутність порушення відповідачем прав позивача обумовлює й відсутність можливості захисту такого права у порядку адміністративного судочинства України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Як вже вище вказано, Пенсійний фонд (його територіальні органи) є органом, до виключної компетенції якого віднесено прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону № 2262-ХІІ. Відповідно, такі повноваження Пенсійного фонду та його територіальних органів є дискреційними та суд не повноважний втручатися до таких повноважень і не може підміняти територіальний орган Пенсійного фонду, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії.

У свою чергу, адміністративний суд повноважний перевіряти такі рішення органів Пенсійного фонду України на відповідність критеріям правомірності, закріпленим у частині другій статті 2 КАС України.

З огляду на вищевикладене у суду відсутні підстави для зобов'язання ГУ ПФУ Луганської області призначити пенсію ОСОБА_3 за вислугою років, як особі начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України - Державної кримінально-виконавчої служби України, з моменту досягнення ним 45-річного віку, а саме з 12 червня 2015 року згідно з трудовою книжкою та документами, тобто, для задоволення вимог позивача. Відповідно, такі вимоги позивача суд вважає безпідставними та відмовляє у їх задоволенні повністю.

За правилами, визначеними статтею 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Андрушка Костянтина Павловича в інтересах ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ) про зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 11 червня 2018 року.

Суддя К.О. Пляшкова