Справа № 821/863/18
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/863/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Гомельчука С.В.,

при секретарі: Кукульник Я.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення від 23 квітня 2018 року № 5151/10-21-22-12-05-11,

встановив:

Сільськогосподарський виробничий кооператив імені ОСОБА_3 (далі - позивач, СВК ім. Т.Г. Шевченка) звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, в якому просить: скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області №5151/10-21-22-12-05-11 від 23 квітня 2018 року щодо відмови СВК ім. Т.Г. Шевченка бути платником єдиного податку четвертої групи у 2018 році; стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області сплачений позивачем судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Позов мотивований тим, що оскаржуваним рішенням контролюючий орган не підтвердив позивачу статус платника єдиного податку IV групи на 2018 рік, у зв'язку з тим, що станом на 01 січня 2018 року, за позивачем обліковується податковий борг в розмірі 381631,5 грн., що є порушенням вимог пп.291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291 Податкового кодексу України. Позивач вважає таке рішення контролюючого органу протиправним, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою від 08 травня 2018 року, провадження по справі відкрито, судом прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання на 05 червня 2018 року.

25 травня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві відповідач зазначає, що позивачем не підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи на 2018 рік у зв'язку з тим, що відповідно до підпункту 291.51.3 пункту 219.5 статті 291 Податкового кодексу України, суб'єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), не може бути платником єдиного податку ІV групи, а станом на 01 січня 2018 за СВК ім. Т.Г. Шевченка обліковувався податковий борг у розмірі 381631,5 грн.

У день розгляду справи, 05 червня 2018 року, сторони у судове засідання зявилися.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, що викладені у відзиві. Просив у задоволенні позову відмовити.

Крім того, представник відповідача просив суд замінити первинного відповідача - Головне управління ДФС у Херсонській області на належного відповідача та його правонаступника - Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі. Суд, згідно ч. 1 ст. 52 КАС України, задовольняє клопотання представника відповідача, визначає відповідачем у даній справі Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі (далі - відповідач, Головне управління).

Розглянувши позовну заяву, заслухавши думку представників сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням №5151/10-21-22-12-05-11 від 23 квітня 2018 року, відповідач не підтвердив СВК ім. Т.Г. Шевченка статус платника єдиного податку IV групи на 2018 рік, у зв'язку з тим, що станом на 01 січня 2018 року, за позивачем обліковується податковий борг в розмірі 381631,5 грн., що є порушенням вимог пп.291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням щодо не підтвердження СВК ім. Т.Г. Шевченка статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2018 рік, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, СВК ім. Т.Г. Шевченка взято на облік Цюрупинської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області (Голопристанське відділення), як платника податків 20 лютого 1991 року; як платника єдиного внеску - 29 жовтня 1993 року; дата реєстрації платником податку на додану вартість - 23 грудня 1997 року. Основними видами діяльності СВК ім. Т.Г. Шевченка є "01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.13 - вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.19 - вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.30 - відтворення рослин; 01.61 - допоміжна діяльність у рослинництві; 01.63 - післяурожайна діяльність; 01.64 - оброблення насіння для відтворення; 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.31 - оптова торгівля фруктами й овочами; 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля; 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах, переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами".

Згідно свідоцтва № 200078105 Державної Податкової адміністрації України, 01 січня 2009 року був зареєстрований субєктом спеціального режиму оподаткування.

З огляду на діючу реєстрацію СВК ім. Т.Г. Шевченка та декларацію кооперативу за 2017 рік, позивач до 2018 року був платником єдиного податку четвертої групи.

23 квітня 2018 року рішенням № 5151/10-21-22-12-05-11, контролюючий орган не підтвердив СВК ім. Т.Г. Шевченка статус платника єдиного податку IV групи на 2018 рік, в зв'язку з тим, що станом на 01 січня 2018 року за позивачем обліковується податковий борг в розмірі 381631,5 грн., що є порушенням вимог пп.291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291 Податкового кодексу України.

Суд не погоджується з таким рішенням контролюючого органу, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що пункт 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, доповнено підпунктом 4, відповідно до якого сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, віднесено до четвертої групи суб'єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.

Згідно з пунктами 299.1, 299.2 статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Відповідно до підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України, сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року: загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку); звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику; відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

Згідно з пунктом 299.13 статті 299 Податкового кодексу України, з метою постійного забезпечення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб інформацією центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, щоденно оприлюднює для безоплатного та вільного доступу на єдиному державному реєстраційному веб-порталі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та власному офіційному веб-сайті такі дані з реєстру платників єдиного податку: податковий номер (для юридичної особи); найменування для юридичної особи або прізвище, ім'я, по батькові для фізичної особи; дату (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування; ставку єдиного податку; групу платника податку; види господарської діяльності; дату виключення з реєстру платників єдиного податку.

Так, з 01 січня поточного року платники фіксованого сільськогосподарського податку автоматично стають платниками єдиного податку четвертої групи. Їх реєстрація у якості платників єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру платників єдиного податку. Крім того, контролюючий орган додатково розміщує дані про таких платників на єдиному державному реєстраційному веб-порталі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та власному офіційному веб-сайті, а також на підставі наявної інформації надає підтвердження статусу платника єдиного податку.

Таким чином, суд вважає, що позивач з 01 січня 2018 року автоматично набув статусу платника єдиного податку четвертої групи, тому контролюючий орган був зобов'язаний внести відповідні відомості до реєстру платників єдиного податку та інформаційних мереж, однак цього не зробив, посилаючись на наявність у позивача податкового боргу, станом на 01 січня 2018 року і підпункт 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України, не може бути платником єдиного податку четвертої групи суб'єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

У разі ж наявності в контролюючого органу підстав вважати, що позивач не може бути платником єдиного податку, він, згідно з пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, може прийняти рішення про анулювання реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Щодо твердження контролюючого органу про те, що не може бути платником єдиного податку четвертої групи суб'єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), суд зазначає, що правила цієї статті стосуються порядку самостійного переходу суб'єкта господарювання на спрощену систему оподаткування, які відповідач помилково ототожнив з правилами автоматичного переходу. Відтак, наявність боргу на перше січня поточного року є підставою для відмови у набутті статусу платника єдиного податку лише для тих хто вперше набуває цей статус.

Крім того, відповідач лише під час проведення документальної перевірки позивача, встановивши обставини, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), повинен прийняти рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку. Проте, відповідачем не проводилась документальна перевірка позивача, а також не приймалося рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Отже, оскільки, позивач у даному випадку з 01 січня 2018 року автоматично став платником єдиного податку четвертої групи, тому норми підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 щодо відмови у такій реєстрації за наявності податкового боргу, до спірних правовідносин не застосовуються

Для тих суб'єктів господарювання, які вже були платниками єдиного податку, відповідно до вимог п.8 ст. 298.2.3 Податкового кодексу України, податковий борг може бути підставою для втрати цього статусу лише у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Дана правова позиція висловлена в ухвалі від 22 листопада 2016 року Донецького апеляційного адміністративного суду по справі № 805/839/16-а.

Статтями 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 1, 2 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Частиною1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про скасування рішення Головного управління ДФС у Херсонській області від 23 квітня 2018 року № 5151/10-21-22-12-05-11 щодо відмови у підтвердженні СВК ім. Т.Г. Шевченка статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2018 рік.

Таким чином, керуючись статтями 2, 9, 12, 14, 139, 241 - 246, 205, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Херсонській області (, 73026, м. Херсон, пр-т Ушакова, 75) від 23 квітня 2018 року № 5151/10-21-22-12-05-11, яким Сільськогосподарському виробничому кооперативу імені ОСОБА_3 (, 75633, Херсонська обл., Голопристанський р-н, с. Гладівка, вул. Леніна, 175), відмовлено бути платником податку четвертої групи у 2018 році.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 07 червня 2018 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 8