Справа № 804/546/18
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року Справа № 804/546/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання протиправними дії та скасування рішень, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4, в якому позивач просив:
При цьому, оскаржувані рішення винесені відповідачем нібито на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська номер №203/3044/17 від 10.07.2017 року. Водночас, за інформацією, наданою Індустріальним районним судом м. Дніпра та Єдиного державного реєстру судових рішень, відповідне судове рішення не ухвалювалось.
З огляду на означене, на думку позивача, відповідачем не було вчинено всіх передбачених законом дій для перевірки достовірності документів, що, в свою чергу, і стало причиною прийняття протиправних рішень останнім.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2018р. адміністративний позов ОСОБА_2 залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до розгляду у підготовчому засіданні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залучено як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4.
Позивач у останнє судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується належними доказами, правом на подання відзиву на адміністративний позов не скористався.
Третя особа у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується належними доказами.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
А тому, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 20 березня 2013 року між позивачем ОСОБА_2 та третьою особою ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за реєстровим № 346.
Підставою для прийняття спірних рішень в графі «обтяження скасовано» в вищевказаних інформаційних довідок зазначено: «заочне рішення суду у справі №203/3044/17, серія та номер: б/н, виданий 10.07.2017, видавник: Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська».
Позивач, вважаючи рішення відповідача протиправними, звернувся з означеним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходять з такого.
Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державним реєстратором є:
1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав;
3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв'язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.
Згідно ч.3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.
За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.
Частиною 1 ст. 31-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.
Підпунктом 1 пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності" від 09.11.2016 № 806 встановлено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника. Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обовязково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами. У разі відсутності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Крім того, ч.1 ст.46-1 Закону України «Про нотаріат» вказаної статті передбачено, що нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов'язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них.
Судом встановлено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2017р. у справі №804/5921/17 судом задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, скасування запису, а саме:
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Так, вищевказаним судом рішення було встановлено, що рішення суду у справі №203/3044/17 від 10.07.2017 року, на підставі якого відповідачем скасовано обтяження на нерухоме майно та земельну ділянку Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська судом не ухвалювалось, копія цього рішення відсутня в Єдиному реєстрі судових рішень.
Означене підтверджується довідкою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська №к-113 від 03.10.2017 року, відповідно до якої за даними вхідної кореспонденції суду та статистичного обліку канцелярії цивільної справи за №203/3044/17 в проваджені суду не знаходилось.
При цьому, оскільки в нумерації справи, яка стала підставою для скасування відповідачем обтяжень наявний код Кіровського районного суду м.Дніпропетровська позивач надав до суду також довідку Кіровського районного суду Вих. 01-25/4/2017 від 06.10.2017 року відповідно до якої згідно перевірки вхідної кореспонденції та програми Д-3 за період з 01.01.2017 року по 06.10.2017 року в суді не перебувала за таким номером цивільна справа та не приймалось за таким номером заочне рішення.
З аналізу отриманої інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що судове рішення у справі №204/3044/17 Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська та Кіровським районним судом м.Дніпропетровська не приймалось і відповідні відомості в реєстрі - відсутні, що також підтверджуються наданою інформацією (довідками) цих судів.
Отже, при вчиненні відповідних реєстраційних дій відповідач, як державний реєстратор, повинен був перевірити відомості щодо наявності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
З урахуванням вищенаведеного, суд за результатами розгляду справи №804/5921/17 дійшов висновку, що при проведення реєстраційних дій відповідачем не дотримано вимог чинного законодавства щодо обов'язкового використання відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень та відсутності відомостей про судове рішення у справі №203/3044/17 в Єдиному державному реєстрі судових рішень та у відповідних судах, через що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача та скасування рішень підлягають задоволенню.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2018р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017р. у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення залишено без змін.
З огляду на означене, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2017р. у справі №804/5921/17 є такою що набрала законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 1920,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача з приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3.
Керуючись ст.ст. 244, 245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Судові витрати в розмірі 1920,00 грн. стягнути з приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1