Справа № 826/9462/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 червня 2018 року № 826/9462/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як оператор спільної діяльності між ПАТ "Укргазвидобування", компанією Місен Ентерпрайзес АБ та ТОВ "Карпатигаз" за договором № 3
доГадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю ««Карпатигаз» як оператора спільної діяльності між ПАТ «Укргазвидобування», компанією Місен Енетерпрайзес АБ та ТОВ «Карпатигаз» за договором №3 (далі по тексту - позивач) з позовом до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (далі по тексту - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (37000, м. Гадяч, вул. Лохвицька, 30-Б, ) щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператору спільної діяльності між ПАТ «Укргазвидобування», компанією Місен Енетерпрайзес АБ та ТОВ «Карпатигаз» за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, код 337504782) помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 42 645 976,58 грн. (сорок два мільйони шістсот сорок п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят шість гривень 58 копійок);

- зобов'язати Гадяцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області (37000, м. Гадяч, вул. Лохвицька, 30-Б, ) прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператору спільної діяльності між ПАТ «Укргазвидобування», компанією Місен Енетерпрайзес АБ та ТОВ «Карпатигаз» за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, код 337504782) помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 42 645 976,58 грн. (сорок два мільйони шістсот сорок п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят шість гривень 58 копійок) та подати його для виконання Управлінню державної казначейської служби України у Гадяцькому районі Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач надміру сплатив суми грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування газового конденсату та природного газу, нарахованих за період з 03 серпня по 31 грудня 2014 року. При цьому, позивач стверджує, що у вказаний період діяли норми Податкового кодексу України, які встановлювали різні ставки податку плати за користування надрами. На думку позивача, розмір помилково та надміру сплачених позивачем грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин на території відповідача за період з 03 серпня по 31 грудня 2014 року склав 42 645 976,58 грн.

Додатково представник позивача зазначив, що відповідач не підготував висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та не подав його для виконання органу казначейської служби, як і не повідомив причин допущення бездіяльності, внаслідок якої порушено права та охоронювані законом інтереси позивача та вимоги чинного законодавства.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Представник відповідача в наданих суду письмових запереченнях на позов зазначив, що помилкової сплати грошових зобов'язань в даному випадку не відбулось, а позивачем невірно трактуються обставини справи з метою пристосування їх до визначення «помилково сплачені». Також, представник відповідача повідомив, що обов'язок повернення не виникає автоматично лише на підставі поданої до контролюючого органу платником податків заяви. При цьому, у даному випадку у Гадяцької ОДПІ не виник обов'язок повертати грошові зобов'язання ТОВ «Карпатигаз», оскільки позивачем на власний розсуд самостійно задекларовано та сплачено суми з плати за користування надрами для видобування корисних копалин у 2014 році, а уточнюючий розрахунок до відповідача не подано. Також, на думку представника відповідача, позивачем невірно розраховано розмір суми, яка є помилково/надміру сплаченими, з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з 03 серпня по 31 грудня 2014 року у разі застосування ставок, встановлених підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 Податкового кодексу України.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував.

Враховуючи викладене та клопотання представника позивача, зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

При цьому, суд враховує вимоги пункту 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі в редакції Закону України №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» є оператором спільної діяльності за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року, укладеним між ПАТ «Укргазвидобування», компанією Місен Ентерпрайзіс АБ та ТОВ «Карпатигаз».

Відповідно до умов договору про спільну діяльність №3 саме на позивача згідно статей 1134, 1135 Цивільного кодексу України покладено ведення спільних справ, бухгалтерського обліку, складання фінансової звітності, подання податкової звітності та сплату податків.

Позивача додатково взято на облік як платника податків - учасника договору про спільну діяльність, відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору, у Державній податковій інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, що підтверджується відповідною довідкою (ф. №4-ОПП) від 11 жовтня 2013 року №1287/2659-18-05-15.

При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» перебуває на обліку за неосновним місцем обліку в Гадяцькій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області.

Як повідомив позивач, ним в період з серпня по грудень 2014 року нараховано та сплачено за користування надрами для видобування:

- газового конденсату у розмірі 7 094 593,15 грн. із застосуванням ставки 45 %, зокрема:

- за серпень 2014 року 1 465 258,22 грн, що вбачається з податкових розрахунків №168, №169, №170 від 22 вересня 2014 року та платіжного доручення №7459 від 29 вересня 2014 року;

- за вересень 2014 року у розмірі 1 182 714,47 грн, на підтвердження чого надано податкові розрахунки №189, №190, №191 від 14 жовтня 2014 року та платіжне доручення №7978 від 30 жовтня 2014 року;

- за жовтень 2014 року в сумі 1 625 867,43 грн., на підтвердження чого в матеріалах справи містяться податкові розрахунки №212, №213, №214 від 17 листопада 2014 року та платіжне доручення №8408 від 28 листопада 2014 року;

- за листопад 2014 року в розмірі 1 565 488,71 грн., на підтвердження чого надано податкові розрахунки №236, №237, №238 від 15 грудня 2014 року та платіжне доручення №8847 від 26 грудня 2014 року;

- за грудень 2014 року в сумі 1 255 264,32 грн., що підтверджується податковими розрахунками №259, №260, №261 від 13 січня 2015 року та платіжним дорученням №228 від 30 січня 2015 року;

- природного газу із застосуванням ставки 55 % у розмірі 88 309 538,99 грн., зокрема,

- за серпень 2014 року 17 612 459,73 грн, що вбачається з податкових розрахунків №168, №169, №170 від 22 вересня 2014 року та платіжного доручення №7464 від 29 вересня 2014 року;

- за вересень 2014 року у розмірі 17 790 216,78 грн, на підтвердження чого надано податкові розрахунки №189, №190, №191 від 14 жовтня 2014 року та платіжне доручення №7979 від 30 жовтня 2014 року;

- за жовтень 2014 року в сумі 17 992 884,87 грн., на підтвердження чого в матеріалах справи містяться податкові розрахунки №212, №213, №214 від 17 листопада 2014 року та платіжне доручення №8409 від 28 листопада 2014 року;

- за листопад 2014 року в розмірі 16 161 425,45 грн., на підтвердження чого надано податкові розрахунки №236, №237, №238 від 15 грудня 2014 року та платіжне доручення №8848 від 26 грудня 2014 року;

- за грудень 2014 року в сумі 18 752 552,16 грн., що підтверджується податковими розрахунками №259, №260, №261 від 13 січня 2015 року та платіжним дорученням №229 від 30 січня 2015 року.

Загальний розмір сплаченої плати за користування надрами для видобування становить 95 404 132,14 грн., що не заперечується представником податкового органу.

Позивач вважає, що сплатив надміру суми грошових зобов'язань за користування надрами для видобування нафти, нарахованих з 03 серпня по 31 грудня 2014 року, оскільки з 01 квітня 2014 року були внесені зміни до підпункту 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 Податкового кодексу України та встановлені ставки плати за користування надрами для видобування.

При цьому, розмір плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу та газового конденсату) за період з серпня по 31 грудня 2014 року, виходячи зі ставок, встановлених підпункту 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 Податкового кодексу України, у розмірі 28% та 42 % відповідно становить 52 758 155,56 гривень, тобто, на думку позивача, розмір надміру сплачених позивачем грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з 03 серпня по 31 грудня 2014 року складає 42 645 976,58 грн.

У зв'язку з наведеним, Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» звернулось до Гадяцької об'єднаної державної інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області із заявою про повернення помилково та надміру сплачених грошових коштів №06/07-10 від 06 липня 2016 року, в якій просило повернути 42 645 976,58 грн. помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, нарахованих за період з серпня по грудень 2014 року, шляхом погашення грошових зобов'язань з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на Гадяцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області, незалежно від виду бюджету.

За результатами розгляду вказаної заяви відповідачем не надано жодної відповіді, як і не підготовано висновку про повернення помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Позивач, вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо повернення надміру сплачених грошових коштів, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав з даним адміністративним позовом.

При вирішенні спору по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 21 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України №1621-VII від 31 липня 2014 року (далі - Закон №1621-VII) внесено зміни, в тому числі, але не виключно, до Податкового кодексу України, зокрема, розділ ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено підрозділом 91 такого змісту: « 1. Тимчасово, до 1 січня 2015 року, встановлюються такі особливості застосування деяких норм розділу XI «Плата за користування надрами» цього Кодексу. 1.1. Ставки плати за користування надрами для видобування нафти, конденсату, газу природного, залізної руди, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 цього Кодексу, встановлюються на період, визначений абзацом першим цього пункту, у відсотках від вартості товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у таких розмірах для газу природного будь-якого походження: з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000м. - ставка 55%; з покладів, які повністю або частково залягають на глибині понад 5000м. - ставка 28%).

Відповідно до прикінцевих положень Закону №1621-VII цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Вказаний Закон було опубліковано у газеті «Голос України» №146 02 серпня 2014 року, а відтак дані зміни набрали чинності 03 серпня 2014 року.

Станом на дату набрання чинності Законом №1621-VII підпункт 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 цього ПК України діяв у такій редакції: «Ставки плати за користування надрами для видобування корисних копалин встановлюються у відсотках від вартості товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у таких розмірах для газу природного будь-якого походження: з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000м. - ставка 28%; з покладів, які повністю або частково залягають на глибині понад 5000м. - ставка 15%.».

Таким чином, судом встановлено, що підпункт 21 пункту 1 розділу І Закону №1621-VII, яким внесено зміни до розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, не скасовував підпункт 263.9.1. пункту 263.9 статті 263 Податкового кодексу України, тобто станом на серпень-грудень 2014 року діяли норми Податкового кодексу України, які встановлювали різні ставки податку плати за користування надрами.

Відповідно до пункту 1.1 статті 4 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно статті 2 Податкового кодексу України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 7.3 статті 7 Податкового кодексу України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Пунктом 7.4 статті 7 Податкового кодексу України визначено, що елементи податку, визначені в пункті 7.1 цієї статті, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування визначаються виключно цим Кодексом.

Відповідно до статті 25 Податкового кодексу України ставкою податку визнається розмір податкових нарахувань на (від) одиницю (одиниці) виміру бази оподаткування.

Згідно з статтею 26 Податкового кодексу України базовою (основною) ставкою податку визначається ставка, що визначена такою для окремого податку відповідним розділом цього Кодексу. У випадках, передбачених цим Кодексом, під час обчислення одного і того самого податку можуть використовуватися декілька базових (основних) ставок.

У підпункті 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України закріплено принцип презумпції правомірності рішень платника податку, відповідно до якого в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Пунктом 56.21 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Пунктом 57 Рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» встановлено, що «в разі, коли національне законодавство припускало неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків платників податків, національні органи були зобов'язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для платника податків».

Згідно частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України встановлено: стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Відповідно до частини 3 статті 27 Бюджетного кодексу України (у редакції, яка діяла станом на серпень 2014 року): «Закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету і приймаються після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим, крім передбаченого Законом України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку.»

Про заборону протягом бюджетного року змін податків і зборів, а також їх ставок та податкових пільг зазначає і Верховний Суд України у постанові від 09 квітня 2013 року.

Закон №1621-VII. не є законом, яким вносились зміни виключно до Податкового кодексу України, як це встановлено у статті 2 та пункті 7.3 статті 7 Податкового кодексу України. Зміни ставок плати за користування надрами для окремих видів корисних копалин запроваджувались шляхом доповнення «Перехідних положень» Податкового кодексу України новим підрозділом, при тому, що норми підпункту 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 Податкового кодексу України є нормами, які відповідно до статті 26 Податкового кодексу України визначали основні ставки плати за користування надрами, діяли протягом серпня-грудня 2014 року.

Судом також встановлено, що Закон №1621-VII набув чинності 03 серпня 2014 року, тобто, без дотримання підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України та частини 3 статті 27 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідачем не надано суду доказів наявності у позивача податкового боргу.

Відповідно до пункту 43.4 статті 43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Як уже зазначалось вище, позивач звернувся до податкового органу із заявою про повернення надмірно та помилково сплачених грошових зобов'язань від 06 липня 2016 року №06/07-10 у розмірі 42 645 976,58 грн. в рахунок погашення грошових зобов'язань з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на відповідача.

При цьому, відповідач не надав ТОВ «Карпатигаз» відповіді за результатами розгляду вказаної заяви, як і не надав доказів подання відповідному органу державної казначейської служби висновку про повернення помилково сплачених грошових зобов'язань.

Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно з пунктом 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Пунктом 43.6 статті 43 Податкового кодексу України встановлено, що повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Постановою Кабінету Міністрів України №106 від 16 лютого 2011 року «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» (далі - Постанова №106) встановлений перелік кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 зазначеної Постанови №106 органи, що контролюють справляння надходжень бюджету забезпечують відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків, зборів, платежів та інших доходів згідно з переліком, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Пунктом 5 Порядку взаємодії територiальних органів Державної фіскальної служби України, мiсцевих фiнансових органiв та територiальних органiв Державної казначейської служби України у процесi повернення платникам податкiв помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року №1146 (далі - Порядок №1146) повернення помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здiйснюється виключно на пiдставi заяви платника податку (за винятком повернення надмiру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фiзичних осiб, якi розраховуються органом ДФС на пiдставi поданої платником податкiв податкової декларацiї за звiтний календарний рiк шляхом проведення перерахунку за загальним рiчним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надмiру сплаченої суми протягом 1095 днiв вiд дня її виникнення.

З матеріалів справи вбачається, що податковий орган висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету не підготував та не подав його для виконання відповідному органу державної казначейської служби України.

При цьому, представник позивача підтвердив, що заявлених до повернення сум помилково та надмірно сплачених до державного бюджету Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» не отримував.

У спірних правовідносинах стаття 43 Податкового кодексу України встановлює взаємодію контролюючого органу (податкового органу) та органу державної казначейської служби, які діють як органи державної влади, представники одного відповідача - держави, через які держава набуває і здійснює свої права та обов'язки.

Також, суд зазначає, що у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв'язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом. Поряд з цим, бездіяльність суб'єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб'єкта владних повноважень будь-яких дій.

Наведене в сукупності свідчить, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо повернення позивачу помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, нарахованих з серпня по грудень 2014 року.

При цьому, доводи відповідача щодо того, що в позові позивач не визначився зі статусом грошових зобов'язань є необґрунтованими, оскільки судом вище встановлено, що Законом №1621-VII внесено зміни до розміру ставок податку - плати за користування надрами, без дотримання підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України та частини 3 статті 27 Бюджетного кодексу України. При цьому, саме даними положеннями керувався позивач при сплаті плати за користування надрами для видобування газового конденсату та природного газу в період з серпня по грудень 2014 року.

Пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем виконано всі умови, визначені законом, для прийняття відповідачем рішення щодо повернення помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, нарахованих з серпня по грудень 2014 року у розмірі 42 645 976,58 грн., а факт сплати зазначеної суми до державного бюджету не заперечується відповідачем.

За таких обставин, суд приходить до висновку наявність обґрунтованих та законних підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1-2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Доводи податкового органу, викладені в письмових запереченнях, з урахуванням вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не беруться судом до уваги як нормативно не обґрунтовані, оскільки вони не обґрунтовують правомірності допущеної відповідачем бездіяльності.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 3, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 263, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператору спільної діяльності між ПАТ «Укргазвидобування», компанією Місен Енетерпрайзес АБ та ТОВ «Карпатигаз» за договором №3 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (37000, м. Гадяч, вул. Лохвицька, 30-Б, ) щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператору спільної діяльності між ПАТ «Укргазвидобування», компанією Місен Енетерпрайзес АБ та ТОВ «Карпатигаз» за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, код 337504782) помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 42 645 976,58 грн. (сорок два мільйони шістсот сорок п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят шість гривень 58 копійок);

3. Зобов'язати Гадяцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області (37000, м. Гадяч, вул. Лохвицька, 30-Б, ) прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператору спільної діяльності між ПАТ «Укргазвидобування», компанією Місен Енетерпрайзес АБ та ТОВ «Карпатигаз» за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, код 337504782) помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 42 645 976,58 грн. (сорок два мільйони шістсот сорок п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят шість гривень 58 копійок) та подати його для виконання Управлінню державної казначейської служби України у Гадяцькому районі Полтавської області.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (код 337504782) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області ().

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук