Справа № 821/1011/18
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/1011/18

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця,

встановив:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни (далі по тексту - відповідач, приватний виконавець), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі по тексту - ПАТ «ПУМБ»), в якому просить:

-визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №56281541 від 02 травня 2018 року відносно боржника ОСОБА_1;

-визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 08 травня 2018 року, винесену в виконавчому провадженні №56281541 відносно ОСОБА_1;

-покласти на відповідача судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 травня 2018 року позивач отримав засобами поштового зв'язку постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження №56281541 від 02 травня 2018 року щодо стягнення з неї 112717,32 грн. на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». За місцем роботи позивача 15 травня 2018 року надійшла постанова відповідача від 08 травня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату. Вважає прийняті постанови протиправними та просить скасувати їх, так, як вони винесені з порушенням вимог ч.1,2 ст.24, ч.2 ст.25, ч.1ст.62 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно ч.ч.1,2 ст.24 Закону, виконавчі дії проводяться держаним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцем знаходження його майна, а приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, або за місцезнаходженням майна боржника. Звертаючи стягнення на зарплату позивача, відповідач підтвердив факт відсутності коштів на рахунках у банках та іншого майна у м. Києві, а відтак відкриття провадження не за місцем проживання позивача здійснено з грубим порушенням вимог закону та прав позивача щодо можливості ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, так, як ОСОБА_1 проживає в м. Каховка Херсонської області і обмежена в можливості поїздки до м. Київа. Беручи до уваги незаконність відкриття виконавчого провадження, неправомірними є і дії відповідача щодо звернення стягнення на заробітну плату позивача.

Ухвалою суду від 29 травня 2018 року, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи на 04 червня 2018 року. За клопотанням відповідача, розгляд справи відкладено на 07 червня 2018 року.

Від відповідача 07 червня 2018 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що наявність майна у позивача в м. Києві підтверджено відкритими рахунками в ПАТ «ПУМБ», що, на підставі ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», дає право відповідачу прийняти до виконання виконавчий документ та, у відповідності до ч.5 ст.26 вказаного закону, відкрити виконавче провадження. Постанова від 08 травня 2018 року винесена на підставі заяви стягувача та у відповідності до ч.2 ст.68 Закону. Просить в задоволенні позову відмовити.

На призначену судом дату розгляду справи, 07 червня 2018 року, відповідач та представник третьої особи до суду не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. З огляду на це, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, що не суперечить ч.9 ст.205 КАС України.

Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 02 травня 2018 року, за виконавчим документом нотаріуса, відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56281541 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 112717,32 грн. В рамках виконавчого провадження, 08 травня 2018 року відповідачем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Вважаючи винесені постанови незаконними, позивач звернувся до суду для їх скасування.

Відповідно до ст.1 Закону «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIІІ (далі по тексту - Закон № 1404), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.5 Закону № 1404, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Згідно абз.2 ч.1 ст.19 Закону № 1404, право вибору пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Згідно ч.2 ст.24 Закону №1404, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Згідно ст.190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Статтею 179 ЦК України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Отже особа, яка має рахунок в банківській установі, є його власником та власником наявних на цьому рахунку грошевих коштів, тобто є власником цього майна.

Згідно ч.1 ст.3 Закону №1404, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, в тому числі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, між іншим за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа та квитанцією про сплату авансового внеску, крім випадків, коли стягувач звільняється від сплати авансового внеску відповідно до частини другої статті 26 Закону. До заяви про примусове виконання рішення, яка подається представником стягувача, додається документ, що підтверджує його повноваження.

Згідно ч.5 ст.26 Закону № 1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Як встановлено судом, до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни 26 квітня 2018 року за № 1310 надійшла заява стягувача - Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про примусове виконання рішення. Місцем знаходження майна боржника (грошових коштів) зазначено АДРЕСА_3, де у боржника відкритий картковий рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». В заяві стягувач просив відкрити за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за № 1294 від 19 березня 2018 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 коштів у розмірі 112717,32 грн.

Крім того, в прохальній частині заяви вказано, що у випадку встановлення доходу боржника - звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування).

До заяви стягувач додав квитанцію про сплату авансового внеску, оригінал виконавчого напису № 1294 від 19 березня 2018 року та копію довіреності на свого представника.

Оскільки, діючим законодавством про виконавче провадження не передбачено обов'язку державного (приватного) виконавця перевіряти наявність коштів на рахунках боржника до відкриття виконавчого провадження, на підставі заяви та доданих до неї документів, 02 травня 2018 року, відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56281541.

Суд не вбачає порушень законодавства при прийнятті відповідачем виконавчого документа та винесення вказаної постанови, оскільки дії відповідача відповідають вимогам ч.2 ст. 24 та ч.5 ст.26 Закону №1404.

Суд не погоджується з позицією представника відповідача в тому, що відкриття виконавчого провадження в м. Києві обмежує право ОСОБА_1 на ознайомлення з матеріалами провадження, в зв'язку з її не можливістю поїхати до м. Києва через зайнятість та понесення додаткових витрат. В оскаржуваній постанові від 02 травня 2018 року відповідач роз'яснив право сторонам ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень із зазначенням адреси в мережі Інтернет http://asvpweb.nais.gov.ua, з вказівкою на ідентифікатор для доступу 44Г1ЕВ1Е59Б9. Тобто позивач мав можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження не виїжджаючи до м. Києва.

Як вже зазначалося, 08 травня 2018 року, відповідачем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. В резолютивній частині постанови відповідач звертає стягнення на доходи ОСОБА_1, яка отримує дохід у вигляді заробітної плати, працюючи в ПАТ «Каховський завод електрозварювального устаткування». Постанова для виконання направлена за місцем роботи позивача.

Згідно ч.ч.1,2 ст.18 Закону № 1404, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 48 Закону №1404, визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (ч.1 ст.48).

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (ч.2 ст.48).

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника (ч.5 ст.48).

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч.8 ст.48).

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що виконавець зобов'язаний вжити передбачені цим законом заходи щодо звернення стягнення в першу чергу на кошти та інше майно боржника.

Згідно ч.1 ст.68 Закону №1404 стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами, виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п'яти мінімальних розмірів заробітної плати (ч.2 ст.68).

Проте, відповідачем не надано належних доказів, які б підтвердили вжиті ним заходи для встановлення коштів на рахунках позивача в національній та іноземній валютах, іншого майна для погашення заявленого боргу.

Разом з тим, відповідач, виносячи оскаржувану постанову від 08 травня 2018 року, і порушивши порядок, визначений ст.48, ч.1 ст.68 Закону №1404, застосував положення ч.2 ст.68 Закону № 1404. При цьому, приватний виконавець не обґрунтував підстави застосування вказаної норми закону, та не конкретизував за якими «іншими виконавчими документами» звернуто стягнення на заробітну плату позивача.

Відповідно до ч.5 ст.48 Закону № 1404, боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу для погашення боргу. Проте, право його оскаржуваною ухвалою було порушено, як і право вибору способу погашення боргу.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Належними та допустимими доказами відповідачем не доведено, що постанова від 08 травня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника винесена ним на підставі положень Закону № 1404, тому судом скасовується.

За таких обставин позовні вимоги позивача суд задовольняє частково.

Судові витрати по справі, відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, розподіляються між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.241-246, ст.287 КАС України суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни (АДРЕСА_2), про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 травня 2018 року, винесену в виконавчому провадженні № 56281541 відносно ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни (АДРЕСА_2) судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 11 червня 2018 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 11.5