Справа № 817/871/18
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2018 року м. Рівне №817/871/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ковальчук Г.М та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник Воробйова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач, Рівненська ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області), в якому просила суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 31.08.2016 у справі №817/762/16 в частині поновлення її на посаді головного державного інспектора Березнівського відділення Костопільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області, в період з 01.09.2017 по 20.03.2018, у розмірі 48 272,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою суду від 31.08.2016 у справі №817/762/16 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Костопільської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області №22-о від 22.04.2016. Поновлено позивача на посаді головного державного інспектора Березнівського відділення Костопільської ОДПІ Головного управління ДФС України у Рівненській області з 25.04.2016. Стягнуто з Рівненської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.04.2016 по 31.08.2016 в розмірі 15016,46 грн. Проте, вказане рішення в частині поновлення ОСОБА_1 залишилось не виконаним з 25.04.2016 по 20.03.2018. Вказує на те, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.11.2017 у справі №817/1375/17 було вирішено стягнути з Рівненської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 у справі № 817/762/16 за період з 01.09.2016 по 01.09.2017 у розмірі 18202 (вісімнадцять тисяч двісті дві) грн. 39 коп. (сума без сплати податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати даної суми працівнику). Враховуючи положення ст.236 КЗпП України, просить стягнути із відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 01.09.2017 по 20.03.2018, з урахуванням підвищених ставок і посадових окладів за аналогічною посадою. За таких обставин, просить суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 11.04.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 11.05.2018 о 10:15 год. в залі судових засідань Рівненського окружного адміністративного суду (м. Рівне, вул. 16 Липня 87).

03.05.2018 за вх.№8115/18 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позову і вважає його безпідставним та необґрунтованим. Вказує на те, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.05.2017 у справі №К/800/6355/17 зупинено виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2017 в частині стягнення 15016,46грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, зазначає, що відповідачем вживалися заходи щодо поновлення позивачки на роботі. Вказує на безпідставність обчислення середньоденної заробітної плати ОСОБА_1, виходячи з розміру середньоденного заробітку працівника, який займає аналогічну посаду головного державного інспектора Березнівського відділення Рівненської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області Свінцицької В.П. З огляду на викладене, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.

11.05.2018 розгляд справи відкладено до 08.06.2018 на 14:30 у зв'язку з задоволенням клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 08.06.2018 позивач позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.06.2018 заперечив проти задоволення позову. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Також ухвалою суду від 08.06.2018, постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі №817/871/18 до прийняття Вищим адміністративним судом України рішення у справі №817/762/16.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі обставини справи, які мають значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що наказом Костопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області №22-о від 22.04.2016, ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного інспектора Березнівського відділення згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штату).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 у справі №817/762/16 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Костопільської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області №22-о від 22.04.2016. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора Березнівського відділення Костопільської ОДПІ Головного управління ДФС України у Рівненській області з 25.04.2016. Стягнуто з Рівненської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.04.2016 по 31.08.2016 в розмірі 15016,46 грн. (сума без сплати податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати даної суми працівнику) (а.с.9-11).

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2017 року апеляційну скаргу Рівненської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області задоволено частково, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 скасовано в частині стягнення з Рівненської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. та ухвалено у вказаній частині нове рішення про відмову в позові. В решті постанову залишено без змін. Вказана постанова набрала законної сили (а.с.12-14).

Керуючись ч.5 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" від 22.12.2005 № 3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.11.2017 у справі №817/1375/17 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Рівненської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 у справі № 817/762/16 за період з 01.09.2016 по 01.09.2017 у розмірі 18202 (вісімнадцять тисяч двісті дві) грн. 39 коп. (сума без сплати податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати даної суми працівнику). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.52-56).

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2018 у справі №817/1375/17 апеляційні скарги ОСОБА_1, Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області залишено без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22.11.2017 без змін (а.с.57-61).

Крім того, судом встановлено, що ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 10.05.2017 у справі №К/800/6355/17, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області. Зупинено виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2017 в частині стягнення 15016,46 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, крім зобов'язання здійснити виплату середнього заробітку за один місяць (ас.62-63).

Не погоджуючись з невиконанням рішення суду від 31.08.2016 у справі №817/762/16 відповідачем, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора Березнівського відділення Костопільської ОДПІ Головного управління ДФС України у Рівненській області з 25.04.2016, яке було допущене до негайного виконання, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

За приписами ч.2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній до 15.12.2017, далі - КАС України) постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 14 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017) судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 1 ст. 255 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною 1 ст.370 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017) передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Статтею 371 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017) визначено судові рішення, які виконуються негайно, до яких відповідно до п.3 ч.1 ст.371 КАС України належать рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частиною 2 ст.372 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017) передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Кодекс законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII (далі - КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників (ст.1 КЗпП України).

За приписами ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

У відповідності до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, встановлений судом факт затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі є підставою для виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку. Видання роботодавцем наказу чи розпорядження про поновлення працівника лише завершує період часу, за який можливе стягнення середньомісячного заробітку.

Суд враховує, що відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 01.07.2015 у справі № 6-435цс15, законодавець передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття "затримка", як "зволікання", "проволока", за змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати не видання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України (в редакції до 15.12.2017) висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України (в редакції з 15.12.2017) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст.4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Пунктом 34 роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу (далі - роз'яснення Пленум ВСУ від 06.11.1992 № 9).

На обґрунтування своїх дій щодо не поновлення на посаді позивача - ОСОБА_1, відповідач посилається на прийняття Вищим адміністративним судом України ухвали від 10.05.2017, якою зупинено виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2017 року в частині стягнення 15016,46 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд не погоджується з вказаними твердженнями Рівненської ОДПІ Головного управління ДФС України у Рівненській області, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, рішенням суду від 31.08.2016 у справі № 817/762/16 було поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора Березнівського відділення Костопільської ОДПІ Головного управління ДФС України у Рівненській області з 25.04.2016.

Обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі у відповідача виник відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Водночас суд зазначає, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.05.2017, зупинено лише виконання постанови суду від 31.08.2016 та постанови суду апеляційної інстанції від 06.02.2017, в частині стягнення 15016,46 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, однак не зазначено про його зупинення в частині поновлення на посаді ОСОБА_1

Як вже зазначалось судом, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Проте, як встановлено судом та не спростовано відповідачем, відповідного наказу про поновлення на посаді ОСОБА_1 відповідач не приймав, а тому вказане рішення суду в частині поновлення на посаді позивача - виконано не було.

Твердження відповідача про вжиття заходів для поновлення на роботі позивача не може вважатися належним виконанням обов'язку щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора Березнівського відділення Костопільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області, відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 у справі №817/762/16.

За таких обставин, суд вважає встановленим факт затримки відповідачем виконання рішення від 31.08.2016 у справі № 817/762/16 про поновлення на роботі ОСОБА_1

Як встановлено судом, рішенням суду від 22.11.2017, яке набрало законної сили 22.02.2018, у справі №817/1375/17 з Рівненської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час затримки виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 у справі № 817/762/16 за період з 01.09.2016 по 01.09.2017 у розмірі 18202 (вісімнадцять тисяч двісті дві) грн. 39 коп. (сума без сплати податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати даної суми працівнику).

Тому у даній справі для обчислення середнього заробітку за час затримки відповідачем виконання рішення про поновлення на роботі ОСОБА_1, судом враховується період з 02.09.2017 по 20.03.2018.

Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду у розмірі 48 272,40 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 п. 32 роз'яснення Пленуму ВСУ від 06.11.1992 № 9, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Порядок розрахунку заробітної плати за час вимушеного прогулу визначений Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку розрахунку середньої заробітної плати" (далі - Порядок № 100 від 08.02.1995).

Відповідно до п. 8 розділу 4 Порядку № 100 від 08.02.1995, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Водночас, суд звертає увагу на те, що розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення, не відображають суми відрахувань згідно вимог чинного законодавства. Про що робиться відповідна відмітка в рішенні суду.

Вказані положення відповідають п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", відповідно до якого, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Подібні приписи зазначені в п.3 Порядку № 100 від 08.02.1995, а саме усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Таким чином, при виконанні судового рішення роботодавець зобов'язаний утримати податки та інші обов'язкові платежі з нарахованих фізичній особі сум. Натомість, суд у випадку задоволення позовних вимог, у резолютивній частині рішення зазначає суми до стягнення без утримання податків та інших обов'язкових платежів.

Рішенням суду від 31.08.2016 у справі №817/762/16 підтверджено, що середньоденна заробітна плата позивача складала 174,61 грн.

Кількість днів затримки відповідачем виконання рішення про поновлення на роботі ОСОБА_1, з 02.09.2017 по 20.03.2018, складає 137 робочих днів.

Окрім того, суд звертає увагу на п. 32 роз'яснення Пленуму ВСУ від 06.11.1992 № 9, де зазначено, що при присудженні середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Як вбачається, із наданої Березнівським районним центром зайнятості довідки від 18.04.2018 вих.№341, ОСОБА_1 допомогу по безробіттю у Березнівському РЦЗ в період з 30.10.2017 по 20.03.2018 не отримувала. В період з 01.09.2017 по 20.03.2018 у Березнівському РЦЗ відсутня інформація про отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_1 (а.с.35).

Таким чином, середній заробіток позивача за час затримки відповідачем виконання рішення суду від 31.08.2016 про поновлення на роботі становить 23921,57 грн. (137 робочих днів x 174,61грн.).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На переконання суду, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на момент розгляду справи, частково надав суду достатні, беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і частково довів правомірність та обґрунтованість своїх дій. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з Рівненської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 у справі № 817/762/16 за період з 02.09.2017 по 20.03.2018 у розмірі 23921,57 грн.

Підстави для застосування ст. 139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,34600, НОМЕР_1) до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська,8,м.Рівне,33000, код ЄДПОУ 39543187) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення , - задовольнити частково.

Стягнути з Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 31.08.2016 у справі №817/762/16 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора Березнівського відділення Костопільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області, в період з 02.09.2017 по 20.03.2018, у розмірі 23921 (двадцять три тисячі дев'ятсот двадцять одну) грн.57 коп. (сума без сплати податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати даної суми працівнику).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 червня 2018 року.

Суддя Борискін С.А.