Справа № 821/423/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/423/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Васильєвій В.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4Л.) звернувся з вказаним позовом до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області (далі - Херсонрибохорона), в якому, з урахуванням уточнень, просить:

- скасувати наказ про звільнення ОСОБА_4 від 01.09.2016 року №78-К.

- поновити його на посаді головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів до Херсонської рибоохоронної дільниці;

- стягнути з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області (Херсонрибохорони), на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 10.09.2013 року ОСОБА_4 проходив службу в Управлінні охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області. Проте, наказом виконуючого обовязки голови комісії з ліквідації вказаної установи №78-К від 01.09.2016 року ОСОБА_4 звільнено з посади головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, та регулювання рибальства в Херсонській області згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Вказане звільнення позивач вважає незаконним та безпідставним в силу наступного. Так, на думку позивача, наказом Херсонрибохорони №38 від 06.06.2016 року керівництво відповідача намагалось перемістити його на інше робоче місце з Херсонської дільниці до Бериславської дільниці, що він вважає переведенням, здійснення якого без його згоди є грубим порушенням ч. 2 ст. 32 Кодексу законів про працю та п.2 ст. 41 Закону України «Про державну службу».

Після цього був винесений наказ Херсонрибохорони №43 від 02.08.2016 року, яким місце розташування робочого місця ОСОБА_4 не визначено взагалі.

Також, позивач зазначає, що ніколи не порушував трудової дисципліни, а дисциплінарна комісія з розгляду його дисциплінарної справи не призначалась.

Окрім вказаного, ОСОБА_4 стверджує, що 19.08.2016 року його було ознайомлення з посадовою інструкцією, створеною, мовою оригіналу: «... під одного інспектора...», яка, на думку позивача, є недійсною, оскільки затверджена одноосібно Головою ліквідаційної комісії Управління охорони, використанні і відтворення водних біоресурсівта регулювання рибальства в Херсонській області. На думку позивача, інструкції співробітників територіального підрозділу Державного агентства рибного господарства України мають затверджуватись головою вказаного агентства.

Також ОСОБА_4 зазначає, що відділом кадрів не виконуються вимоги Інструкції про ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, згідно якої до трудової книжки вноситься запис про переведення працівника на постійну роботу. З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження), серед іншого, про переведення, працівник має бути ознайомлений під підпис в особистій картці працівника.

Тому, на підставі викладеного, ОСОБА_4 вважає, що роботодавець зобовязаний поновити його на посаді та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу (з 01.09.2016 року по час його поновлення на посаді), який, станом на дату подачі позову, складає 58 585,29 грн.

Ухвалою суду від 05 березня 2018 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

20.03.2018 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем.

Ухвалою суду від 26 березня 2018 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, поновлено пропущений позивачем строк звернення до суду. Судове засідання призначене на 17 квітня 2018 року.

13.04.2018 року Херсонрибохороною подано відзив на позов, в якому відповідач позов не визнає з наступних підстав. Так, відповідач зазначає, що відповідно до організаційної структури Херсонрибохорони з відповідними структурними підрозділами, до відповідної структури увійшов, в тому числі, відділ охорони водних біоресурсів, який забезпечує виконання покладених на нього завдань в межах зони контролю Херсонрибохорони. Для обслуговування закріпленої території, начальник Херсонрибохорони визначає, в разі потреби, внутрішнім наказом рибохоронні дільниці із закріпленням інспекторського складу за ними. Все це, на думку відповідача, не є зміною істотних умов праці, оскільки зони контролю при цьому не змінюються.

При цьому, відповідач зазначає, що згідно Р.ІІ Посадової інструкції головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів (як в редакції від 06.06.2013 року так і в редакції від 19.08.2016 року) є забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони водних біоресурсів на території Херсонської області в зоні контролю Херсонрибохорони.

Також, наголошує, на тому, що позивач в первинних варіантах позовної заяви просить поновити його на посаді, яку він не займав (станом на дату винесення рішення цей недолік ОСОБА_4 усунуто).

Окрім зазначеного, відповідач вказує, що станом на момент звільнення ОСОБА_4 з займаної посади були чинними попередні накази про накладення на нього дисциплінарних стягнень №01-С від 15.06.2016 року, №02-С від 24.06.2016 року та №03-С від 18.07.2016 року. Проте, позивач продовжував ігнорувати будь-які накази та доручення керівництва, продовжував невиходи на роботу, що і стало підставою для його звільнення.

Стосовно тверджень позивача про те, що при його звільнені не була створена дисциплінарна комісія, Херсонрибохорона вказує, що згідно наказу Державного агентства рибного господарства України №369 від 30.11.2015 року Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області, як територіальний орган Державного агентства рибного господарства ліквідується. За таких обставин, співробітники Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області не були переведені з рангів державних службовців на категорії відповідно до Закону України «Про державну службу» (який набрав законної сили 01.05.2016 року), отримували й отримують заробітну плату відповідно до попередньої редакції зазначеного закону.

Враховуючи наведене, дисциплінарна комісія відповідачем не створювалась та не може бути створена.

Стосовно доводів позивача про порушення процедури затвердження та прийняття посадової інструкції позивача, відповідач вказує, що дане питання знаходилось в віданні Голови ліквідаційної комісії Управління охорони, використанні і відтворення водних біоресурсівта регулювання рибальства в Херсонській області.

На підставі викладеного, відповідач вважає, що підстави для поновлення ОСОБА_4 на посаді відсутні.

В судове засідання призначене на 17.04.2018 року, сторони з'явились. У зв'язку з необхідністю отримати додаткові докази по справі, судовий розгляд відкладено до 24.04.2018 року.

18 квітня 2018 року судом винесено ухвалу про зобов'язання сторін та Національний природний парк "Нижньодніпровський" надати суду додаткові докази, стосовно питань, які досліджуються під час судового розгляду.

В судове засідання призначене на 24 квітня 2018 року сторони з'явились. Судовий розгляд відкладено на 01 червня 2018 року у зв'язку з необхідністю отримати додаткові докази по справі.

24.04.2018 року позивачем надано заперечення на відзив, який суд розцінює, як відповідь на відзив. Так, з вказаної заяви по суті, вбачається, що позивач не згоден з правовою позицією Херсонрибохорони наведеної ним у відзиві на позов. Вказує, що наказами Херсонрибохорони передбачено закріплення працівників за певними дільницями з різними місцями дислокації, з зазначенням у вказаних наказах конкретної дільниці та її адреси.

Також ОСОБА_4 повторно вказує на порушення відповідачем раніше зазначеної Інструкції про ведення трудових книжок працівників.

Окрім вказаного, позивач стверджує, що положення Закону України «Про державну службу» в новій редакції безумовно розповсюджувалось й на нього, зокрема, в частині відносно необхідності створення дисциплінарних комісій. Додатково наголошує на відсутності у Голови ліквідаційної комісії Управління охорони, використанні і відтворення водних біоресурсівта регулювання рибальства в Херсонській області на затвердження посадових інструкцій Херсонрибохорони.

Підсумовуючи викладене, ОСОБА_4 вважає обґрунтованими заявлені ним позовні вимоги та просить їх задовольнити.

В судове засідання, призначене на 24 квітня 2018 року сторони з'явились. Судовий розгляд відкладено на 01 червня 2018 року у зв'язку з необхідністю отримати додаткові докази по справі.

Ухвалою суду від 25.04.2018 року Державне агентство рибного господарства України зобовязано надати суду додаткові докази у справі.

В судове засідання, призначене на 01.06.2018 року сторони зявились.

Представник позивача наполягав на задоволені позовних вимог з підстав, викладених ним в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, з урахуванням правової позиції, наведеної ним в відзиві на позов.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 10.09.2013 року проходив службу в Управлінні охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області.

Наказом Голови ліквідаційної комісії Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області №01-С від 15.06.2016 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення трудової дисципліни.

З тих самих підстав наказом Управлінні охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області №02-С від 24.06.2016 року до ОСОБА_4 застосовано стягнення у вигляді догани повторно.

18.07.2016 року наказом Управлінні охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області №03-С від 18.07.2016 року на ОСОБА_4 втретє накладено стягнення у вигляді догани за неналежне виконання посадових обовязків.

Наказом виконуючого обовязки голови комісії з ліквідації вказаної установи №78-К від 01.09.2016 року ОСОБА_4 звільнено з посади головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, та регулювання рибальства в Херсонській області згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Позивач вважає вказаний наказ № 78-К про звільнення протиправним, у звязку з чим звернувся до суду з зазначеним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Так, як раніше зазначено судом, накази відповідача про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності позивачем не оскаржені та є чинними.

Також, правомірність винесення даних наказів не є предметом розгляду даної справи.

Частиною 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Тобто, в рамках даного конкретного провадження, суд досліджує лише оскаржений позивачем наказ про звільнення ОСОБА_4 №78-К від 01.09.2016 року. Раніше застосовані до позивача стягнення не є предметом розгляду та дослідження. Окрім вказаного, ОСОБА_4 пропущено місячний строк звернення до суду з вимогами щодо оскарження наказів №01-С від 15.06.2016 року, №02-С від 24.06.2016 року, №03-С від 18.07.2016 року більш ніж на 1,5 роки (поновити який позивач не просить), що є додатковою обставиною, яка позбавляє суд можливості надати належну оцінку переліченим наказам.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювався Законом України «Про державну службу», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, згідно з положеннями ст. 5 якого правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Згідно з ч. 1 ст. 8 цього Закону державний службовець зобов'язаний: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; з повагою ставитися до державних символів України; обов'язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов'язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв'язку з виконанням посадових обов'язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Частинами 1,2 ст. 9 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державний службовець під час виконання посадових обов'язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов'язки. Державний службовець зобов'язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Також, п.1 ч.1 ст. 61 Закону України "Про державну службу" передбачено, що службова дисципліна забезпечується, серед іншого, шляхом дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку.

Згідно ч. 1 ст. 64 згаданого Закону за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 147 КЗпП України, передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Загальні підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу передбачені ст. 40 КЗпП України.

Так, відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Під «систематичним невиконанням» слід розуміти неодноразове (тобто два і більше разів) здійснення цих вчинків. Проте, умовою звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України є факт повторного здійснення працівником протиправної винної дії після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 22, 23 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року, з наступними змінами і доповненнями, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 і пунктом 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 Кодексу правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП України встановлено, що працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково, і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

З матеріалів справи вбачається, що наказом виконуючого обовязки голови комісії з ліквідації вказаної установи №78-К від 01.09.2016 року ОСОБА_4 звільнено з посади головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, та регулювання рибальства в Херсонській області згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку. Підставами для звільнення стали накази про раніше накладені на позивача дисциплінарні стягнення, а також документи, що мають довести вчинення позивачем порушень трудової дисципліни після застосування до нього стягнень.

Так, перед звільненням позивача, останньому наказом Голови ліквідаційної комісії Управлінні охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області №01-С від 15.06.2016 року оголошено догану за порушення трудової дисципліни. (т.с. 1, а.с. 81)

З тих самих підстав наказом Управлінні охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області №02-С від 24.06.2016 року до ОСОБА_4 застосовано стягнення у вигляді догани повторно (т.с. 1, а.с. 82).

18.07.2016 року, наказом Управлінні охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області №03-С від 18.07.2016 року, на ОСОБА_4 втретє накладено стягнення у вигляді догани за неналежне виконання посадових обовязків. (т.с. 1, а.с. 83)

При цьому суд зазначає, що громадяни (суб'єкти трудових відносин) законодавством наділені правом оскаржувати протиправні, на їх думку, заходи дисциплінарного примусу у вигляді не лише звільнень, а й доган, проте позивачем вказані догани оскаржені не були, а отже останній погодився із правомірністю їх винесення.

Повторність вчинення позивачем проступків, за які до позивача застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, склала три стягнення протягом року.

Висновок про систематичність невиконання ОСОБА_4 без поважних причин обов'язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку, керівник відповідача зробив з наданих йому документів.

Так, з доповідних записок головного державного інспектора Ковтуна І.О. вбачається, що ОСОБА_4 до Херсонської рибоохоронної дільниці у період з 22.08.2016 року по 29.08.2016, 31.08.2016 року не зявлявся, до нього, як до відповідального за зазначену дільницю, для отримання завдань та інструкцій не звертався.(т.с.1 а.с.121-124).

Також, підставою для звільнення позивача стали доповідні записки в.о. начальника відділу охорони водних біоресурсів ОСОБА_5, з яких вбачається, що ОСОБА_4 29.08.2016 року зявився до канцелярії з метою подачі заяви стосовно свого прибуття на службу, проте, майже одразу залишив приміщення, в подальшому на території Херсонрибохорони ніхто з працівників його не бачив. Аналогічна за змістом доповідна записка складена ОСОБА_5 08.08.2016, 10.08.2016 року, 11.08.2016 року, 15.08.2016 року, 17.08.2016 року.(т.с.1, а.с.128-134)

Доповідна записка завідувача господарством ОСОБА_6, в якій останній повідомляє про готовність робочого кабінету, в якому передбачено робоче місце для позивача від 03.08.2016 року, також є серед підстав прийняття оскарженого наказу.(т.с.1, а.с.135).

З доповідних записок т.в.о. начальника відділу роботи з персоналом ОСОБА_7 від 04.08.2016 року, 03.08.2016 року та в.о. начальника відділу охорони водних біоресурсів ОСОБА_5 від 03.08.2016 року, 04.08.2016 року, а також листа Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області від 19.08.2016 року №1104/01-06, отриманого позивачем 19.08.2016 року вбачається доведеність факту того, що ОСОБА_4, був належним чином повідомлений про місцезнаходження свого робочого місця. А саме, про його розташування в адміністративній будівлі Херсонрибохорони за адресою: м. Херсон, вул. М. Фортус, 89.

Всі перелічені документи складені після подій, за які позивач притягався до дисциплінарної відповідальності, про що свідчать дати вказаних документів, та стали підставою для винесення оскарженого позивачем наказу.

Підсумовуючи викладене, суд вказує на те, що позивачу станом, щонайменше на 19.08.2016 року (за найпізнішою датою листа №1104/01-06) було відомо, куди він має зявлятись на службу, проте він продовжував ігнорувати правила трудового розпорядку та на роботу не зявлявся.

Стосовно тверджень позивача про те, що він не виходив на роботу у звязку з віддаленістю робочого місця від місця його проживання, суд зазначає наступне. Так, відповідного роду пояснення мали сенс до того, як ОСОБА_4 стало відомо про створене робоче місце в адміністративній будівлі Херсонрибохорони, тобто під час розгляду питання, накладення на позивача попередніх дисциплінарних стягнень, які, на теперішній час не є предметом дослідження даної справи.

З підстави обмеження розгляду справи предметом дослідження (лише оскарженого наказу), суд не бере до уваги доводи позивача про недотримання Херсонрибохороною порядку накладення на нього дисциплінарних стягнень наказами №01-С від 15.06.2016 року, №02-С від 24.06.2016 року та №03-С від 18.07.2016 року без створення дисциплінарної комісії з їх розгляду.

Стосовно тверджень ОСОБА_4 про порушення відповідачем вимог Інструкції про ведення трудових книжок працівників, суд зазначає, що згідно позовної заяви негативні наслідки недотримання відповідачем зазначеної інструкції виявились для нього лише в тому, що йому було невідомо, де знаходиться його робоче місце. Переліченими раніше доказами вказані доводи позивача спростовані.

Також суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_4 щодо недійсності, через порушення порядку її затвердження, посадової інструкції головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області, затвердженої головою ліквідаційної комісії відповідного управління ОСОБА_8 19.08.2016 року з огляду на таке.

Так, згідно наданих суду відповідачем та Державним агентством рибного господарства України положенням про Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України №220 від 19.04.2012 року (т.с.1, а.с.170-178, 216-220), а саме, п. 12.11 зазначеного положення, передбачено право начальника Херсонрибохорони затверджувати положення про структурні підрозділи Херсонрибохорони та посадові інструкції її працівників.

Вимога наведеного пункту положення щодо порядку затвердження розпорядчих актів, через подання їх на затвердження Голові Державного агентства рибного господарства України стосується лише структури Херсонрибохорони. Таким чином, доводи ОСОБА_4, щодо необхідності затвердження посадових інструкцій саме головою Державного агентства рибного господарства України суд вважає помилковими. Одночасно з наведеним, суд зазначає, що позивач, вказавши на недійсність посадової інструкції від 19.08.2016 року, не зазначив, яким чином нова інструкція порушила його права або охоронювані законом інтереси та яким чином впливає на правомірність оскарженого ним наказу про звільнення.

З наведеного суд дійшов висновку, що оскільки з дня накладення на позивача дисциплінарних стягнень у вигляді доган до видання наказу про звільнення за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків покладених на нього правилами трудового розпорядку минуло менше року, то, відповідно, спірний наказ прийнято уповноваженим органом у встановленому Кодексом законів про працю України порядку, сам наказ містить розширений перелік підстав для звільнення позивача, наявність яких підтверджена під час судового розгляду, а тому, скасуванню не підлягає.

Крім того, судом встановлено, що звільнення позивача з посади відбулось за погодженням первинної профспілкової організації №1576/01-06 від 01.09.2016 року (т.с.1, а.с.179-181), як того вимагає ст. 43 КЗпП України.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в ході розгляду справи відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо прийняття наказу "Про звільнення ОСОБА_4Л." від 01.09.2016 р. № 78-К, а тому позовні вимоги ОСОБА_4 щодо скасування оскаржуваного наказу є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Вимоги позивача в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді та стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги щодо скасування наказу від 01.09.2016 р. № 78-К.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

У задоволені позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 06 червня 2018 р.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 12.3