Справа № 264/2148/18
Суддя: Матвєєва Ю. О.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/2148/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі судді Матвєєвої Ю.О., при секретарі судового засідання Ткачук Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з приводу рішення субєкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказує, що 23 квітня 2018 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що 23 квітня 2018 року о 10.10 він, керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат» державний номер НОМЕР_1, рухаючись по проспекту Бойка в Кальміуському районі м. Маріуполя, здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. е п. 15.9 Правил дорожнього руху України. Із постановою не згоден, зазначає, що це була вимушена зупинка, оскільки двигун автомобіля припинив роботу. З огляду на вказану обставину вважає, що його дії не утворюють складу адміністративного правопорушення, у звязку з чим просить суд скасувати постанову серії АР № 878274 від 23.04.2018 року та справу про адміністративне правопорушення закрити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів технічної несправності автомобіля, під час стоянки якого не були ввімкнені світові позначення аварійної ситуації, а також не виставлено відповідного знаку.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи та відеозапис, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 23 квітня 2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 878274 командиром батальйону Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Донецької області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, за те, що він 23.04.2018 року о 10.10, керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат» АН 7722 ІО по проспекту Бойка, 30 в м. Маріуполі, здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів та від знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», чим порушив п.п 15.9 Е Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України. ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.1 ст.122, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у зупинці ближче ніж 30 метрів від від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів та від знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса».

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За ч. 1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивачем не оспорюється, що він керував автомобілем в зазначений час та здійснив зупинку у місці, зазначеному в протоколі, однак він наголошує на тому, що ця зупинка була вимушена у звязку з раптовою зупинкою роботи двигуна автомобіля. З часом було зясовано, що на панелі приладів не працювало світлове позначення пального баку і в автомобілі закінчилось пальне. Через декілька днів він змінив індикатор пального на панелі приладів, але підтвердити цей факт не може, оскільки до станції технічного обслуговування він не звертався та ніяких письмових доказів з цього приводу не має, тому суд розцінює таку версію позивача, як неспроможну, оскільки вона не підтверджується жодним доказом, в той час, як ч. 1 ст. 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно постанови серії АР № 878274 ОСОБА_1 порушив п. 15.9 Е ПДР України. Порушення зафіксовано на відеозапис, з якого вбачається наявність автомобіля позивача ближче 30 метрів від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів та від знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса». З цього ж відеозапису вбачається, що позивач ухиляється від пропозиції завести двигун автомобіля, на ньому не ввімкнено аварійне освітлення та не встановлено відповідного аварійного знаку, навіть під час спілкування з поліцейським, який звертав на це увагу правопорушника, останній не зреагував відповідним чином.

Відповідно до п. 15.9 Е Правил дорожнього руху України зупинка забороняється: е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідальність за порушення даного пункту ПДР України передбачена ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідно до ст. 255 КУпАП складається протокол про адміністративне правопорушення, копія якого під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюється порушникові його права і обов'язки відповідно до статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП.

Отже, інспектор патрульної поліції наділений повноваженнями щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та відповідної постанови про накладення стягнення в разі виявлення, на його думку, порушення Правил дорожнього руху України.

Так, згідно наданого відеозапису, вина позивача в порушенні вимог ПДР України доведена в повному обсязі.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відповідач діяв в межах наданих повноважень, склав протокол при наявності адміністративного правопорушення в діях позивача, за вчинення якого у передбаченому чинним законодавством порядку суб'єктом владних повноважень винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, при визначенні розміру якого працівник патрульної поліції врахував особу порушника та конкретні обставини справи.

Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, правильно кваліфікував провопорушення у відповідності до Закону, у звязку з чим у задоволенні позову відмовляє у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з приводу рішення субєкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Ю. О. Матвєєва