Справа № 806/1883/18
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Житомир справа № 806/1883/18

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфіменко О.В.,

секретаря судового засідання Коваля О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Чернюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

встановив:

13.04.2018 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, у якому вона просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-194-17 від 09.02.2018 про сплату боргу у сумі 3520,00 грн, винесену керівником ГУ ДФС у Житомирській області Свєтяш І.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що вона зверталась з заявою до Малинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС про звільнення від сплати єдиного соціального внеску у зв'язку з тим, що є інвалідом та не бажає сплачувати єдиний соціальний внесок на добровільних засадах. Вказана заява була зареєстрована відповідним чином, однак у січні 2018 року позивачу стало відомо про те, що вона має борг у сумі 2464,00 грн. На адвокатський запит надійшла відповідь у якій було зазначено про те, що хоча відповідна заява позивачем і була надана разом із посвідченням, однак у автоматизованих інформаційних системах ДФС не відображено жодної інформації щодо інвалідності позивача, у зв'язку із чим позивачу здійснюється нарахування єдиного соціального внеску, як фізичній особі-підприємцю, яким обрано спрощену систему оподаткування. 24.02.2018 позивачем отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2018 № Ф-194-17 на суму 3520,00 грн. Позивач вважає вказану вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 15.05.2018 на 11:00.

10.05.2018 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначає, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, з 01.02.2017 перебуває на спрощеній системі оподаткування та відповідно до облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів загальна сума заборгованості позивача, станом на 31.01.2018 становить 3520,00 грн. На підставі цих даних ГУ ДФС у Житомирській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2018 № Ф-194-17, якою зобов'язано позивача сплатити суму недоїмки єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 3520,00 грн.

Водночас у відзиві на позов також зазначено, що в ІС «Податковий блок» у реєстрі страхувальників відсутня інформація щодо наявності у позивача пільги по сплаті єдиного внеску у зв'язку з отриманням соціальної допомоги по інвалідності (а.с. 42-43, 45).

15.05.2018 судове засідання, призначене на 11:00, перенесено на 06.06.2018 на 11:30 у зв'язку з перебуванням судді Єфіменко О.В. у відпустці (а.с. 38).

У судовому засіданні 06.06.2018 позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.06.2018 проти заявлених вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні, з підстав, що визначені у відзиві на адміністративний позов.

Вислухавши позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 12.01.2017, номер запису про реєстрацію: 2 004931 (а.с. 28-29, 33).

Відповідно до пенсійного посвідчення Серія АГ № НОМЕР_2 від 06.07.2009 та довідки № 1084 від 04.06.2018 Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ОСОБА_1 перебуває на обліку в Коростенському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи (а.с. 12, 51).

12.01.2017 ОСОБА_1 були подані заяви про застосування спрощеної системи оподаткування та про реєстрацію Книги обліку доходів і витрат (а.с. 26-27, 30).

Також 12.01.2017 позивач подала до Малинської ОДПІ ГУ ДФС заяву про звільнення її від сплати єдиного соціального внеску (ЄСВ) у зв'язку з тим, що з 2009 року отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с. 12) та не бажанням сплачувати ЄСВ на добровільних засадах, що передбачено ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Вказана заява була зареєстрована належним чином, про що свідчить вхідний штамп податкової інспекції на копії заяви (а.с. 11).

У січні 2018 року позивачу стало відомо про те, що вона має борг у розмірі 2464,00 грн за несплату єдиного соціального внеску за період з 01.02.2017 до 01.01.2018.

На адвокатський запит була надіслана відповідь з Головного управління ДФС у Житомирській області, у якій зазначено, що заява про звільнення від сплати внеску була подана ОСОБА_1 разом з копією пенсійного посвідчення, але в автоматизованих інформаційних системах ДФС не відображено жодної інформації щодо інвалідності ОСОБА_1 у зв'язку з чим здійснюється нарахування єдиного соціального внеску, як фізичній особі-підприємцю, яким обрано спрощену систему оподаткування. Також у відповіді зазначено, що до Коростенського об'єднаного управління ПФУ в Житомирській області Головним управлінням ДФС у Житомирській області було надано запит для встановлення причин відсутності інформації по ФОП ОСОБА_1 щодо наявності інвалідності та вжиття подальших дій (а.с. 19).

24.02.2018 позивачем була отримана вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф -194-17 від 09.02.2018 року. У вказаній вимозі про сплату боргу (недоїмки) зазначено, що станом на 31 січня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску становить 3520,00 грн (а.с. 8).

Не погодившись із вказаною вимогою позивач оскаржила її до ДФС України (а.с. 21).

30.03.2018 рішенням про результати розгляду скарги №4669/У/99-99-11-02-02-25 скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2018 № Ф-194-17 без змін (а.с. 22-24).

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату недоїмки від 09.02.2018 № Ф-194-17.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній вимозі, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон України № 2464-VI).

Стаття 1 цього Закону визначає єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України № 2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Поряд із цим, за приписами частини 4 цієї статті особи, зазначені у пункті 4 частини 1 статті 4 Закону України № 2464-VI, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Аналогічні за змістом положення відображені у п. 4 Розділу ІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 та у п. 3 Розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015.

Із зазначеного слідує, що необхідними умовами для застосування положень частини 4 статті 4 Закону України № 2464-VI є отримання особою статусу пенсіонера чи встановлення такій особі інвалідності, а також отримання нею відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги. При цьому єдиною підставою, за наявності якої вказані положення не підлягають застосуванню, - це добровільна згода особи на участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст. 12 Закону України Закон від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування"

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України № 2464-VI платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є, зокрема, особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4, та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з положеннями частин 2, 3 статті 10 Закону України № 2464-VI особи, зазначені в частині першій цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, але не менше одного року (крім договорів про одноразову сплату).

Особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до органу доходів і зборів за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Орган доходів і зборів, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості.

З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, органом доходів і зборів в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, особи, які не підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах. У такому разі вони подають до органу доходів та зборів за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Крім того, ч. 3 Розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015, передбачено, що Звіт зазначеними особами не подається.

У разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичні особи-підприємці - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування та які є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію за віком або соціальну допомогу, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.

У даному випадку, враховуючи, що позивач - ОСОБА_1 є пенсіонером, що отримує пенсію по інвалідності (ІІІ група) з 2009 року та перебуває на спрощеній системі оподаткування, отримує пенсію, що власне й не заперечувалось відповідачем, суд дійшов висновку, що позивач на підставі положень частини 4 статті 4 Закону України № 2464-VI звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Суд також зауважує, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач укладала договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. При цьому, суд також враховує доводи позивача про те, що позивач не подавала заяву про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, враховуючи усі вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що сформована ГУ ДФС у Житомирській області вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-194-17 від 09.02.2018 є протиправною та, як наслідок, підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Зважаючи на відсутність судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250-251 КАС України, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (11601, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Юрка Тютюнника, 7, ) про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-194-17 від 09.02.2018 про сплату боргу у сумі 3520,00 грн, винесену керівником Головного управління ДФС у Житомирській області Свєтяш І.В.

Рішення набирає законної сили згідно з статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Єфіменко

Повне судове рішення складене 11 червня 2018 року