Справа № 336/5237/17 (2-а/336/479/2017)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2018 рокусправа № 336/5237/17 (2-а/336/479/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Суховаров А.В. Головко О.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй в призначенні пенсії за вислугу років у відповідності до статей 51, 52 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років з 01 серпня 2017 року у відповідності до статей 51, 52 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», у розмірі, обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2014, 2015, 2016 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29 січня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугою років у відповідності до ст.ст. 51,52 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 01.08.2017 року відповідно до ст.ст.51,52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням різниці, що була виплачена раніше. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильність застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що виходячи з положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року

№22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, для виникнення правовідносин, зокрема, призначення (перерахунку) пенсії, необхідно волевиявлення особи, яка звертається за таким призначенням (перерахунком).

Вказує на те, що позивач і заявою про призначення пенсії за вислугу років до відповідача не зверталась, тому й рішення з цього приводу не приймалось. Листом від 22 серпня 2017 року відповідачем надано роз'яснення щодо права на пенсію за вислугу років на пільгових умовах та порядок звернення до пенсійного фонду з відповідною заявою.

В частині вимови у задоволенні позовних вимог постанову суду першої інстанції не оскаржується.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що з 01 січня 2002 року позивач перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя та отримаю пенсію за віком відповідно до положень «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

01 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до управління з заявою про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до статей 51, 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення». (а.с. 9)

Листом від 22 серпня 2017 року №300/Н-1 Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя повідомило ОСОБА_1, що права на пенсію за вислугу років вона не має, оскільки їй вже призначена пенсія за віком, яка виплачується згідно з вимогами чинного законодавства. (а.с. 10)

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що відповідно статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено наступні види державних пенсій, які призначаються, за цим Законом: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно зі статтею 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Пунктом «е» статті 55 Закону передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства вбачається, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а за призначенням пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач звернулась вперше 01.08.2017. (а.с.9)

Тобто, мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону.

Наявність у позивача спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років сторонами не заперечується, необхідний стаж підтверджується також записами у наявній в матеріалах справи копії трудовій книжці позивача. (а.с.6-7)

Положеннями статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дії відповідача та зобов'язання призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 01.08.2017 року відповідно до ст.ст.51,52 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 05.06.2018 та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 08.06.2018.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко