Справа № 466/2423/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2018 року

Київ

справа №466/2423/17

адміністративне провадження №К/9901/21838/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Глинської Д.Б. від 19.05.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2017 в складі колегії суддів: Ніколіна В.В., Гінди О.М., Качмара В.Я. у справі №466/2423/17 за позовом ОСОБА_2 до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова (далі - Личаківське ОУПФУ) щодо невключення до середньомісячного заробітку державного службовця при обчисленні пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача починаючи з 16.10.2007 року в розмірі 90% середньомісячної заробітної плати, з урахуванням інших видів виплат згідно довідки Національного банку України № 237 від 02.03.2017 року про складові заробітної плати.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 травня 2017 року позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року скасовано постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 19 травня 2017 року та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Визнано неправомірними дії Личаківського ОУПФУ щодо невключення до середньомісячного заробітку державного службовця при обчисленні пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача починаючи з 05.10.2016 року в розмірі 90% середньомісячної заробітної плати з урахуванням інших видів виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати). Позовні вимоги за період з 16.10.2007 року по 04.10.2016 року залишено без розгляду.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати не відносяться до надбавок чи структури заробітної плати, а тому не мають враховуватись і при обчисленні пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу". Крім того, зазначено, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії відсутня правова підстава для проведення перерахунку пенсій державних службовців, а норми законодавства, чинні на час призначення пенсії, застосуванню не підлягають.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою.

Справу передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю - доповідача, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 з 16.10.2007 року отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу», у розмірі 90% від заробітку. При розрахунку пенсії, до складу заробітної плати позивача не включено суми матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати.

14 березня 2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з включенням до заробітної плати, з якої обчислюється розмір пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, згідно довідки Національного банку України № 237 від 02.03.2017 року про складові заробітної плати позивача.

Листом від 21.03.2017 року №3306/03-15 відповідач повідомив ОСОБА_2 про відсутність підстав для проведення такого перерахунку з посиланням на те, що зазначені виплати відповідно до вимог законодавства не включаються до заробітної плати державного службовця при обчисленні пенсії. Також вказано, що з 01.06.2015 року відсутні правові підстави для здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державних службовців.

Не погодившись з вказаною відмовою, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач має право на включення до складу заробітної плати для призначення пенсії державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції, крім вказаного, виходив також і з застосування до спірних правовідносин строків звернення до суду.

Дослідивши спірні правовідносини, суд касаційної інстанції зазначає наступне.

За змістом статті 37 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, надбавка за особливі умови проходження державної служби та премії до державних і професійних свят, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування входила до системи оплати праці державного службовця.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Як встановлено судами, факт сплати з матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати страхових внесків чи збору на обов'язкове державне пенсійне страхування підтверджується довідкою Національного банку України № 237 від 02.03.2017 року про складові заробітної плати позивача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про те, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми законодавства, чинні на час призначення пенсії позивачу є безпідставними, оскільки предметом позову у даній справі є неправильне обчислення розміру пенсії позивачу при її призначенні, а не її перерахунок у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

Вимоги щодо скасування постанови суду першої інстанції є безпідставними, оскільки зазначене судове рішення правомірно скасоване постановою суду апеляційної інстнації.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон ,

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду