Справа № 431/5501/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року справа № 431/5501/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Шишова О.О., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 14 лютого 2018 року (складене в повному обсязі 14 лютого 2018 року в м. Старобільськ Луганської області) у справі № 431/5501/17 (суддя в І інстанції Озеров В.О.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації (далі - УСЗН) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з 24.09.1999 року отримує пенсію за віком. Її батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з яким вона все життя проживала за адресою: АДРЕСА_1, мав статус інваліда Великої Вітчизняної війни ІІ групи і відповідно до Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-ХІІ) мав пільги, встановлені законодавством України для інвалідів війни. 21.01.1998 року її батько помер. Вона неодноразово зверталась з заявою до УСЗН про надання їй пільг, як члену сім'ї інваліда Великої Вітчизняної війни, але листом від 19 жовтня 2017 року їй було відмовлено в наданні статусу сім'ї померлого ветерана війни. Вона вважає, що своїми діями посадові особи УСЗН порушили її права як члена сім'ї померлого ветерана війни. Таким чином, просила визнати дії посадових осіб УСЗН неправомірними, зобов'язати УСЗН надати їй статус сім'ї померлого ветерана війни.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 14 лютого 2018 року у справі № 431/5501/17 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3. Її батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з яким вона проживала за адресою: АДРЕСА_1, мав статус інваліда Великої Вітчизняної війни ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення інваліда війни від 24.03.1976 року.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3 помер, причина смерті: ішемічний інсульт, що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

Згідно копії свідоцтва про смерть, мати позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Позивач зверталась із заявою до УСЗН про надання їй пільг, як члену сім'ї інваліда Великої Вітчизняної війни, але листом від 19.10.2017 року їй було відмовлено в наданні статусу сім'ї померлого ветерана війни.

Відповідно до ст. 10 Закону № 3551-ХІІ в діючий редакції, чинність цього Закону поширюється:

- на сім'ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 Закону, які загинули (пропали безвісті) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), а також внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби під час воєнних дій та конфліктів.

При цьому, до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісті) військовослужбовців, партизанів належать - батьки, один з подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не мають (і не мали) своїх сімей, діти, які мають свої сім'ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття, діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісті;

- на дружин (чоловіків) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання трудового каліцтва та інших причин, які не одружилися вдруге.

Таким чином, дія цього Закону, як встановлено ст. 10, не поширюється на дітей інвалідів Великої Вітчизняної війни, які померли не внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби під час воєнних дій та конфліктів.

Батько позивача інвалід війни другої групи помер у 1998 році від ішемічного інсульту і в довідці про смерть, наданої позивачем не зазначено, що це захворювання пов'язане з перебуванням на фронті.

За таких підстав колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 14 лютого 2018 року у справі № 431/5501/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 06 червня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді О.О. Шишов

А.В. Гайдар