Справа № 817/1430/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/1430/17
ПОСТАНОВА
іменем України

"05" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Мацького Є.М.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря Баліцької Т.М.,

представника позивача: Лук`янової М.Л.,

представника відповідача : Іванієнко С.А.,

представника третьої особи : Плеханова Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "19" січня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Луцький прикордонний загін Державної прикордонної служби україни про визнання протиправними та скасування висновку, наказів, поновлення на військовій службі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу , -

суддя в 1-й інстанції - Дорошенко Н.О.,

час ухвалення рішення - 16:36:32 год

місце ухвалення рішення - м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 30 січня 2018 року

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду в вересні 2017 року звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 . За змістом позовних вимог позивач просив:

- визнати протиправним висновок службового розслідування відносно ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 23.08.2017 № 1014-ОС "Про результати службового розслідування" про звільнення з військової служби ОСОБА_1 за службовою невідповідністю;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.08.2017 № 454-ОС "По особовому складу" про припинення (розірвання) контракту з ОСОБА_1 та звільнення з військової служби;

- поновити ОСОБА_1 на військовій службі за контрактом про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України від 03.06.2016 з 24.08.2016;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.01.2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19.01.2018 року та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Доводи апеляційної скарги мотивує порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача по справі, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги у порядку ст.308 КАС України встановила наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України з серпня 2008 року. 05.05.2011 між позивачем ОСОБА_1 та начальником Луцького прикордонного загону укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, терміном на п`ять років, з 28.08.2011 по 27.08.2016 (а.с.231-232 т.1).

03.06.2016 між ОСОБА_1 та начальником Луцького прикордонного загону укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, строком на три роки, з 28.08.2016 по 27.08.2019 (а.с. 233-234 т.1).

Наказом Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 186-ос від 22.08.2016 виключено зі списків частини та усіх видів забезпечення з 22.08.2016 старшого прапорщика ОСОБА_1 , дільничного інспектора прикордонної служби І категорії відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Дубровиця" ІІ категорії (тип Б), який на підставі наказу Голови Державної прикордонної служби України від 15.08.2016 № 733-ОС вибуває для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 м.Старобільськ (а.с.237 т.1).

Наказом начальника Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (м.Старобільськ Луганської області) від 25.08.2016 № 408-ос "По особовому складу" зараховано до списків особового складу загону та всіх видів забезпечення: старшого прапорщика ОСОБА_1 , який прибув з Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, та призначено розвідником-гранатометником відділення розвідки оперативно-бойової прикордонної комендатури " ІНФОРМАЦІЯ_3 ". Вважати таким, що приступив до виконання обов`язків за посадою, з 25.08.2016 (а.с.238 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 " підполковником ОСОБА_3 внесено подання про звільнення старшого прапорщика ОСОБА_1 в запас через службову невідповідність, з зазначенням особливих мотивів та підстав при достроковому звільненні: старший прапорщик ОСОБА_1 протягом року притягувався до дисциплінарної відповідальності правами заступника коменданта ОБПК "Лисичанськ" підполковника ОСОБА_3 . Має одне дисциплінарне стягнення "сувора догана" (оголошена усно) від 01.03.2017 (а.с.248-249 т.1).

Відповідно до наказу Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 23.08.2017 № 1014-АГ "Про результати службового розслідування", за результатами службового розслідування встановлено, що порушення з боку старшого прапорщика ОСОБА_1 полягають у зловживання алкогольними напоями під час перебування на вихідному дні, що в подальшому призвело до отримання ним травмування. Обставинами, що обтяжують вину військовослужбовця, є: скоєння дисциплінарного проступку як військовою особою під час проходження військової служби підрозділі, розташованому в зоні проведення антитерористичної операції, нехтуючи своїм військовим обов`язком, а також враховуючи негативну службову характеристику, всупереч моральним нормам військовослужбовця, не виконує свої обов`язки за посадою.

З метою недопущення подібних випадків у майбутньому та притягнення винних до дисциплінарної відповідальності, наказано:

В зв`язку з порушенням вимог статей 11, 12, 13, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пунктів 2.1, 4.4, 10.1, 20.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України від 05.07.2011 № 330/151/809/434/146, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.07.2011 за № 922/19660, вимог Присяги та контракту, що полягало у зловживанні спиртними напоями під час перебування на вихідному дні та отриманні ним травмування, звільнити з військової служби (через службову невідповідність) у відповідності до підпункту "е" частини 6 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" розвідника-гранатометника оперативно-бойової прикордонної комендатури " ІНФОРМАЦІЯ_3 " старшого прапорщика ОСОБА_1 (а.с.245-246).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 454-ОС від 23.08.2017 "По особовому складу", на підставі наказу начальника загону від 23.08.2017 № 1014-АГ, подання на звільнення, припинено (розірвано) контракт, звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України, виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 , розвідника-гранатометника відділення розвідки оперативно-бойової прикордонної комендатури " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", звільнено з військової служби за ст.26 ч.6 пп."е" (через службову невідповідність) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в запас Збройних Сил України, без права носіння військової форми одягу (а.с.239 т.1).

Суд першої інстанції, надаючи оцінку спірним правовідносинам прийшов до висновку, що в ході судового розгляду адміністративної справи відповідач належними та допустимими доказами підтвердив правомірність своєї поведінки під час проведення та оформлення результатів службового розслідування та видачі наказів начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.08.2017 № 1014-АГ та від 23.08.2017 № 454-ОС. Доводи позивача не спростовують правомірності оскаржених рішень суб`єкта владних повноважень та не дають суду підстав для їх скасування. Підстави для задоволення позову в цій частині вимог відсутні.

Позовні вимоги про поновлення на військовій службі та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів від 23.08.2017 № 1014-АГ та від 23.08.2017 № 454-ОС, а тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів, переглядаючи судове рішення в апеляційному порядку, погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступні обставини.

Оцінка доводів апеляційної скарги.

1. Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що відповідачем не наведено суду підстав, які б встановлювали обмеження прав військовослужбовців при перебуванні на вихідному дні і чи стосуються ці обмеження вживання алкогольних напоїв. У позовній заяві та апеляційній скарзі позивач та його представник зазначають, що положеннями Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначається заборона вживати алкогольні напої під час виконання обов`язків військової служби. Як вбачається із ч.3 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", перебування на вихідному - не є часом виконання обов`язків військової служби. Відтак, заборона щодо вживання алкогольних напоїв не розповсюджується на вихідний день військовослужбовця.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до пояснення сержанта ОСОБА_4 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.06.2017 о 21:30 сержант ОСОБА_4 з ОСОБА_1 покинули без дозволу начальника ВПС "Золоте", на таксі поїхали до м.Лисичанська, де випили пляшку шампанського з двома дівчатами, потім пішли до бару "Бардак". Коли бар зачинився, поїхали в м.Сєверодонецьк, зайшли в бар "Асторія", там випивали. Потім виникла бійка з незнайомими особами (а.с.90 т.1).

ОСОБА_1 в поясненні від 21.07.2017 на ім`я начальника Луганського прикордонного загону вказував, що 25.06.2017 він перебував після служби на вихідному дні та відповідно до рапорту щодо його місця проживання в м.Лисичанськ поїхав з сержантом Бартошиком в дане місто. В журнал звільняємих він не записався, так як не змогли знайти журнал. Пізніше в м.Лисичанську біля "Сільпо" познайомилися з дівчатами, які вживали горілку. Бартошик взяв шампанського та випив з ними. Далі вони направились в дискобар "Бардак", де продовжили відпочинок. Потім викликали таксі, на пропозицію водія спочатку поїхали в м.Сєверодонецьк до кафе "Асторія", куди зайшов Бартошик. Позивач зайшов в кафе його забрати, але Бартошик випивав з незнайомим чоловіком, попросив почекати. ОСОБА_1 вийшов на вулицю, почав спілкуватись з невідомими. Потім з кафе вийшов побитий невідомий, за ним Бартошик. З невідомими виникла бійка, для самооборони позивач застосував газовий балончик "Терен", після чого був збитий з ніг і втратив свідомість (а.с.91-92 т.1).

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач підтвердив обставини, викладені ним в письмовому поясненні від 21.07.2017. Вживання спиртних напоїв заперечив.

Суд першої інстанції з даного приводу зазначив, що чинним законодавством не заборонено вживати спиртні напої військовослужбовцями поза службою. Однак, за обставинами справи, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що поведінка позивача в період часу з вечора 25.06.2017 та в ніч на 26.06.2017 свідчить про порушення ним військової дисципліни та вимог військових статутів в частині недотримання морально-етичних норм поведінки військовослужбовця. І такі порушення не можуть бути спростовані статусом потерпілого в кримінальному провадженні.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що підстави та порядок проходження військової служби, накладення дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби в Збройних Силах України, врегульовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарним статутом Збройних сил України.

Статтею 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Стаття 2 вказаного закону закріплює, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Стаття 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначає початок і закінчення проходження військової служби. Час та місце виконання обов`язків військової служби. Так, початком проходження військової служби вважається 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; 4) день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу. 2. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Отже, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" розмежовує поняття перебування на військовій службі та поняття виконання обов`язків військової служби.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну та військову таємницю;

додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої ПІД ЧАС ВИКОНАННЯ ОБОВ`ЯЗКІВ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.

Отже, дійсно нормативними актами не встановлено прямої заборони вживання алкогольних напоїв в час, коли особа не здійснює виконання обов`язків військової служби, однак, колегія суддів зазначає, що під час ПЕРЕБУВАННЯ на військовій службі особа повинна дотримуватись інших вимог законодавства.

Так, відповідно до ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N 548-XIV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

Статтею 13 Статуту передбачено, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, УТРИМУВАТИСЯ від шкідливих для здоров`я звичок.

Згідно з ст.49 Статуту, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю) (ст.241 Статуту).

Згідно із ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статтею 45 Статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

З пояснення ОСОБА_5 , начальника відділу прикордонної служби "Золоте", встановлено, що 25.06.2017 о 10:00 після закінчення служби в п/н контрольний пост "Шахта Родіна" до нього звернувся старший прапорщик ОСОБА_1 та уточнив щодо можливості вибуття до м.Лисичанськ, на що отримав позитивну відповідь. Довідково: старший прапорщик ОСОБА_1 прибув на посилення з обпк "Лисичанськ", 13.06.2017 ним було написано рапорт на проживання за межами впс за адресою АДРЕСА_1 . Старший прапорщик ОСОБА_1 був проінструктований щодо заборони вживання спиртних напоїв, прибуття в підрозділ в нетверезому стані, порушення громадського порядку.

Із вказаних норм вбачається, що військовослужбовець зобов`язаний утримуватись від вживання алкоголю не лише під час виконання обов`язків військової служби, а й протягом усього часу перебування на військовій службі, а тому доводи про те, що вжиття алкогольних напоїв можливе в час вільний від здійснення військових обов`язків є безпідставним.

2. У апеляційній скарзі також зазначено, що висновки суду щодо недотримання морально-етичних норм поведінки військовослужбовця не доведені належними та допустимими доказами. У апеляційній скарзі та позові зазначено, що позивач не брав участі у бійці, але внаслідок того, що намагався допомогти своєму товаришу, отримав тяжкі тілесні ушкодження. Зазначене також підтверджується матеріалами досудового розслідування, в якому позивач є потерпілим.

Матеріалами справи стверджено, що 26.06.2017 ОСОБА_1 поступив в хірургічне відділення військової частини польова пошта НОМЕР_2 (м.Сєверодонецьк) з діагнозом: ЗЧМТ, Забій головного мозку середнього ступеню важкості з арахноїдальним крововиливом. Суборбітальні гематоми обох очей. Множинні переломи кісток носа зі зміщенням уламків. 26.06.2017 для подальшого лікування переведений до м.Харків (а.с.95 т.1).

Із 26.06.2017 по 03.07.2017 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону м.Харків у нейрохірургічному відділенні (діагноз: Забій головного мозку. Внутрішня гематома). В задовільному стані виписаний для подальшого доліковування у Центральному клінічному госпіталі Державної прикордонної служби України м.Київ, де проходив стаціонарне лікування із 03.07.2017 по 19.07.2017 (а.с.56,67,89 т.1).

За фактом заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження відкрито кримінальне провадження, в якому ОСОБА_1 та ОСОБА_4 визнано потерпілими (а.с.53,109 т.1).

Колегія суддів зазначає, що відвідування розважальних закладів та барів військовослужбовцями в нічний час та участь у бійці цілком обгрунтовано викликає сумнів у дотриманні морально-етичних норм військовослужбовцями. Крім того, вбачається суперечність у письмових поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_4 щодо факту вжиття алкогольних напоїв позивачем.

Також не на користь позивача свідчать результати хіміко-токсичного дослідження щодо вмісту алкоголю в організмі ОСОБА_1 .

Так, суд встановив, що за результатами хіміко-токсикологічного дослідження № 904 від 26.06.2017, проведеного Луганським обласним наркологічним диспансером, в крові ОСОБА_1 визначено етанол в концентрації (за методом ГРХ) 1,05 г/дм.куб. (а.с.68 т.1). Зазначені обставини були враховані при складанні оскарженого висновку службового розслідування (а.с.75 т.1).

Окрім цього, 29.06.2017 начальником Східного регіонального управління Держприкордонслужби України генерал-майором ОСОБА_6 було направлено запит за №35/5020 до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону Збройних Сил України щодо підтвердження або спростування факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. У відповідь на такий запит Військово-медичним клінічним центром Північного регіону 10.07.2017 за вих. № 261/1099 надіслано довідку Харківського бюро судово-медичної експертизи № 4656-Т/17 від 27.06.2017 судово-токсикологічного дослідження крові ОСОБА_1 (біоматеріал вилучено 26.06.2017 в 12:30), якою встановлено етиловий спирт в кількості 1,22% (а.с.200-202 т.1).

Крім того, при визначенні виду дисциплінарного стягнення, застосованого до позивача, відповідач цілком підставно врахував, що порушення військової дисципліни було допущене військовослужбовцем, який проходить службу на посаді розвідника-гранатометника в підрозділі виконання службово-бойових завдань в зоні проведення антитерористичної операції, що вимагає підвищеної відповідальності за доручену справу. Окрім цього, як встановлено судом при дослідженні матеріалів особової справи ОСОБА_1 , позивач негативно характеризувався не лише комендантом оперативно-бойової прикордонної комендатури " ІНФОРМАЦІЯ_3 " 23.08.2017 (а.с.247 т.1). Так, в службовій характеристиці за місцем попереднього місця проходження військової служби в відділі прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_4 " ІНФОРМАЦІЯ_5 за 2016 рік зазначено, що ОСОБА_1 припускається окремих грубих порушень дисципліни. Мали місце факти самовільного зняття зі служби без здійснення доповіді старшому начальнику (а.с.235 т.1). Що відповідає записам в службовій картці ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", де зазначено про неодноразове накладеного стягнення (догана, сувора догана) (а.с.241-244 т.1).

Окрім цього, на час прийняття рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за службовою невідповідність у ОСОБА_1 наявне непогашене дисциплінарне стягнення "сувора догана", накладене усно 01.03.2017 за недбале ставлення до виконання обов`язків в добовому наряді, що відображене в службовій картці ОБПК "Лисичанськ" (а.с.2-2 т.2) та підтверджено позивачем в судовому засіданні.

Наведені вище фактичні обставини справи дають підстави для висновку про обгрунтованість наказу Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління № 1014-АГ від 23.08.2017 "Про результати службового розслідування" та наказу № 454-ОС від 23.08.2017 "По особовому складу" про припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби, які видані уповноваженою особою, в порядку та у спосіб, встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх фактичних обставин справи.

Отже, ОСОБА_1 , замість того, щоб не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, демонструвати високі стандарти поведінки колегам по службі, добровільно брати на себе більш істотні обмеження, пов`язані із дотриманням етичних норм у поведінці як під час виконання професійних обов`язків, так і у позаробочий час, він у такий спосіб продемонстрував нехтування моральними нормами, зобов`язаннями і вимогами щодо сумлінного виконання службових обов`язків військовослужбовцем, порушуючи норми Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних сил України.

Крім того, позивач не заперечує того факту, що за власною ініціативою вступив у бійку, замість того, щоб інакшим чином запобігти вказаному конфлікту, внаслідок чого і отримав тілесні ушкодження.

3. Одним із доводів апеляційної скарги є те, що суд не дослідив тих обставин чи був дотриманий порядок проведення аналізів, чи дотримані права ОСОБА_1 на повідомлення результатів аналізів, чи роз`яснено йому порядок оскарження чи перевірки, в разі незгоди з результатами досліджень і чи мав він саме можливість реалізувати ці законні права, враховуючи ту обставину, що позивач перебував у комі і в такому стані був негайно транспортований до м.Харкова.

Верховний Суд України в абз.2 п.25 постанови Пленуму від 06 листопада 1992 р. № 6 (зі змінами і доповненнями) "Про практику розгляду судами трудових спорів" вказав, що нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Медичний висновок про стан особи, в тому числі наркотичний стан, є одним із належних і допустимих доказів. У випадку його незрозумілості чи неясності, суд не позбавлений права перевірити відомості, зазначені в ньому, в тому числі шляхом допиту осіб, які її видали, що і було зроблено судом першої інстанції під час розгляду справи.

Однак, медичний висновок вважається належним доказом, яким підтверджує факт сп`яніння позивача. Крім того, Луганським обласним наркологічним диспансером та Харківським бюро судово-медичної експертизи підтверджено наявність у крові позивача вмісту етилового спирту більше 1 проміле, зважаючи на те, що в Україні допустима норма алкоголю в крові дорівнює 0.2 проміле. Зазначені обставини позивачем не спростовані та не були оскаржені.

4. У апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції, досліджуючи той факт, що ОСОБА_1 не дотримав порядку вибуття з військового підрозділу шляхом проставлення відмітки в журналі контролю військовослужбовців відділу прикордонної служби "Золоте" Луганського прикордонного загону (а.с. 115-117 т. 1), не дав оцінку тому, що позивач перед вибуттям не міг знайти журнал, щоб записатися у ньому. Також суд не з`ясував, де знаходиться (в кого) зазначений журнал, чи існує до нього доступ і який порядок запису до нього інформації.

Оцінюючи зазначені доводи колегія суддів вказує на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із пояснення ОСОБА_5 начальника відділу прикордонної служби "Золоте", встановлено, що Близько 08:00 26.06.2017 від заступника коменданта обпк "Лисичанськ" отримав інформацію про знаходження старшого прапорщика ОСОБА_1 в шпиталі № 59 ЗСУ м.Сєверодонецьк. По прибуттю до шпиталю з`ясував обставини знаходження військовослужбовця в шпиталі та доповів по команді. Встановлено, що перед вибуттям з ВПС старший прапорщик ОСОБА_1 не здійснив запис у чергового по впс про вибуття (на впс встановлено цей порядок для здійснення контролю за особовим складом впс) (а.с.93 т.1).

З пояснення інспектора прикордонної служби ОСОБА_7 встановлено, що він з 08:00 25.06.2017 до 08:00 26.06.2017 виконував наказ на оборону та охорону лінії зіткнення, був черговим підрозділу впс "Золоте". Особовий склад перед виходом за межі військового містечка та після повернення в підрозділ впс "Золоте" записуються в журналі контролю військовослужбовців впс "Золоте". Після прибуття зі служби старший прапорщик ОСОБА_1 не записався в журналі контролю військовослужбовців та вибув до місця проживання ОБПК "Лисичанськ" (а.с.94 т.1).

Доводи відповідача щодо порушення 25.06.2017 старшим прапорщиком ОСОБА_1 встановленого порядку вибуття за межі впс "Золоте" після закінчення чергування підтверджуються витягом з журналу контролю військовослужбовців відділу прикордонної служби "Золоте" Луганського прикордонного загону (а.с.115-117 т.1).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що погоджений начальником впс "Золоте" рапорт ОСОБА_1 щодо проживання за межами дислокації впс у м.Лисичанську (а.с.118 т.1) не може слугувати підставою для недотримання позивачем встановленого в військовому підрозділі порядку вибуття військовослужбовців за межі місця дислокації відділу прикордонної служби. Факт невчинення запису в журналі вибуття з підрозділу також підтверджений позивачем в поясненні від 21.07.2017. Більш того, як стверджено матеріалами справи та позивачем не заперечується, 25.06.2017 він не лише вибув за місцем проживання в м.Лисичанськ, а фактично в нічний час відбув до іншого населеного пункту, в м.Сєверодонецьк без повідомлення та належного дозволу військового керівництва, де в громадському місці став учасником конфліктної ситуації та в результаті бійки отримав тілесні ушкодження.

Колегія суддів також зазначає, що порушення встановленого порядку вибуття за межі місця дислокації відділу прикордонної служби у зв`язку з тим, що позивач не міг знайти журнал є недоречним, адже він мав дочекатись поки вказаний журнал знайдуть, проставлять у ньому відмітку про вибуття, а лише тоді покидати впс "Золоте", оскільки впс є режимним об`єктом.

Крім того, колегія суддів зазначає, що суд не зобов`язаний з`ясовувати, де знаходився у той момент журнал контролю військовослужбовців відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_6 " ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вказане не є предметом позову, об`єктом оцінки у даній справі є лише факт вибуття з порушенням позивача з впс, без оцінки мотивів таких його дій.

5. У апеляційній скарзі вказано, що суд залишив поза увагою, що відповідачем не вжито заходів щодо об`єктивного та оперативного встановлення обставин, у висновку службового розслідування не зазначені встановлені достовірні відомості щодо обставин, а виклад обставин здійснено тенденційно. Натомість комісією констатовано порушення, яке позивачем не вчинялось без вдавання до будь-якого аналізу чи оцінювання вихідних даних для таких висновків, і без відповідного обгрунтування, яке повинно базуватись на фактах та обставинах та із застосуванням чітких та зрозумілих критеріїв, якими не може бути припущення "з метою недопущення подібних випадків у майбутньому та притягнення винних до дисциплінарної відповідальності".

Колегія суддів зазначає про абстрактність зазначеного доводу та його непідтвердженість матеріалами справи, адже процедура звільнення позивача здійснена в належному порядку, підтверджена конкретними та належними доказами та її законність підтверджена матеріалами справи та у ході судового розгляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "19" січня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук

Повне судове рішення складено "05" червня 2018 р.