Справа № 810/3701/17
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року № 810/3701/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з позовом до Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області, в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати постанови від 18.05.2017 № 3-1805/3-10/10-38/1805/06/02, № 3-1805/4-10/10-39/1805/06/02, № 3-1805/2-10/10-37/1805/06/02, № 3-1805/1-10/10-36/1805/06/02.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що прийняті постанови про накладення штрафу є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки застосовані згідно з трьома постановами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській від 18.05.2017 року штрафи є адміністративно-господарськими санкціями, які повинні бути застосованими у межах строків, визначених статтею 250 Господарського кодексу України. Зазначає, що усі документи були надані відповідачу під час проведення перевірки. Крім того, позивач стверджує, що відомості про діючі технічні умови та про містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки не зазначала в декларації.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.11.2017 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 29.11.2017.

Представник відповідач подав до суду письмові заперечення в обґрунтування яких зазначив, що оскаржені постанови прийняті відповідно до норм чинного законодавства, а відповідач діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені законом.

Ухвалою від 29.11.2017 суд зупинив провадження в адміністративній справі до 20.12.2017 за обґрунтованим клопотанням сторони.

Протокольною ухвалою від 29.11.2017 у зв'язку з обґрунтованим клопотанням сторони суд відклав розгляд питання про поновлення провадження у справі на 30.01.2018.

Протокольною ухвалою від 30.01.2018 у зв'язку з обґрунтованим клопотанням сторони суд відклав розгляд питання про поновлення провадження у справі на 20.02.2018.

Представник позивача 16.02.2018 подав до суду відповідь за відзив відповідача, де зазначив, що днем виявлення правопорушення необхідно вважати перший день, який слідує за останнім днем наданого відповідачем строку для виконання приписів (тобто 26 грудня 2014 року), оскільки відповідач достовірно знав про закінчення наданого ним строку, а тому міг і повинен був вчасно провести перевірку виконання припису. Крім того позивач зазначає, що в самих постановах прямо зазначено, що "будівельні роботи не розпочато, будівельна техніка та будівельники відсутні", а в приписах від 25.06.2014р., за невиконання яких позивача притягнуто до відповідальності, не ставилася вимога про припинення підготовчих чи будівельних робіт.

У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді судове засідання призначене на 20.02.2018 знято з розгляду та наступне судове засідання призначено на 13.03.2018.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 суд поновив провадження у справі, перейшов до розгляду справи за новими процесуальними правилами та ухвалив подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача 13.03.2018 подав до суду заяву в якій подальший розгляд справи просить здійснювати без його участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з чим, ухвалою від 13.03.2018 суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить двоповерхове нежиле приміщення загальною площею 105,7кв.м. по вул. Машинобудівників, 15а в м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області на підставі Свідоцтва про право власності від 14.06.2008р. (нова адреса - 15в). Дана будівля прийнята в експлуатацію і розташована на земельній ділянці площею 0,0150 га, призначена під розміщення магазину продовольчих та промислових товарів, яка належить позивачу на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 01.09.2010р.

У 2009 році за замовленням позивача був розроблений робочий проект реконструкції існуючого магазину "продуктів харчування" з надбудовою другого поверху, який був належним чином затверджений, забезпечений авторський і технічний нагляд, укладено договір підряду з будівельною організацією, отримано містобудівні умови та обмеження.

У червні 2014 року в.о. начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області О.В.Кудрявцев розглянувши матеріали протоколів по справі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 25 червня 2014 року (№1-Л-3-2506/247, №1-Л-3-2506/248, №1-Л-3-2506/249, №1-Л-3- 2506/250), приписи від 25 червня 2014 року (№С-2506/5, №С-2506/6 №С-2506/7 №С- 2506/8) та акти від 24.06.2014 року і від 25.06.2014 року визнав позивача винною у вчиненні правопорушення у сфері містобудівної діяльності щодо реконструкції існуючого магазину "продуктів харчування" з надбудовою другого поверху по вул. Машинобудівників, 15а в м. Вишневому та притягнув до відповідальності у вигляді штрафу, а саме: - 109620 грн. за експлуатацію або використання об'єкта будівництва ІІІ-Ї категорії складності, не прийнятого в експлуатацію (постанова №3-0807/4- 7/10-28/0807/08/04); - 43848 грн. за незабезпечення здійснення технічного нагляду при виконання будівельних робіт (постанова №3-0807/3-7/10-27/0807/08/04); - 54810 грн. за незабезпечення здійснення авторського нагляду при виконання будівельних робіт (постанова №3-0807/2-7/10-26/0807/08/04); - 109620 грн. за виконання будівельних робіт на об'єкті ІІІ-Ї категорії складності без отримання документу, який дає право на їх виконання (постанова №3-0807/5-7/10-29/0807/08/04).

Зазначені постанови позивачем було оскаржено в судовому порядку. 10 жовтня 2014 року Київським окружним адміністративним судом прийнято постанову в адміністративній справі за позовом позивача до Інспекції державного архітектурно-будівельного у Київській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу у сфері містобудівної діяльності та приписів, якою мій позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовано постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 08 липня 2014 №3-0807/4-7/10-28/0807/08/04, №3-0807/3-7/10-27/0807/08/04, №3-0807/2-7/10-26/0807/08/04 та №3-0807/5-7/10-29/0807/08/04. У задоволенні решти вимог (про скасування приписів) відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року задоволено апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інстанції України, скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 10.10.2014 року в частині задоволення позову, в цій частині постановлено нове рішення, яким в задоволенні мого позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 квітня 2016 року задоволено касаційну скаргу позивача, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 року скасовано, залишено в силі постанову Київського окружного адміністративного суду від 10.10.2014р.

Таким чином, вищевказані постанови інспекції про накладення на позивача штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності були визнані судом неправомірними та скасовані.

У квітні 2017 року позивачем подано до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Декларацію про початок виконання будівельних робіт.

В подальшому у період з 19.04.2017 року по 25.04.2017 року на підставі наказу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 14.04.2017року №82П, направлення для проведення позапланової перевірки №.310.17/01 від 19.04.2017 року та необхідності перевірки достовірності даних, наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт (№10/10-1304/28/П від 13.04.2017року) у присутності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відповідачем відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 201 І року № 553 проведено позапланову перевірку об'єкту будівництва «реконструкція магазину за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, 15-В.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 25.04.2017 та встановлено наступні порушення. Так, земельна ділянка за вищезазначеною адресою використовується ФОП ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЛ № 070790, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право простійного користування землею, договорів оренди землі за № 55. КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святотоинської районної ради Київської області» від 27.07.2010 року за інвентаризаційною справою № 1346, реєстровий 460, було розроблено технічний паспорт на громадський будинок відповідно до якого на земельній ділянці за вищезазначеною адресою побудовано: літ А магазин площею основи 97,9 кв. м., а магазин площею основи 35,5 кв. м., дана будівля має загальну площу 105, 7 кв. м.. Під час виїзду на земельній ділянці розташований громадський будинок (магазин) площею 105, 7 кв. м., та до якого самовільно виконано реконструкцію (добудовано 26.49 кв. м.). Будівельні роботи не розпочато, будівельна техніка та будівельники відсутні. Приписи від 25.06.2014 року №№ С-2506/5, С-2506/6, С-2506/7, С-2506/8 залишились чинними та обов'язкові до виконання.

ФОП ОСОБА_3 кваліфікаційний сертифікат інженера проектувальника АР 006201 від 06.02.2013 року розроблено проект з «Реконструкція магазину по вул. Машинобудівників, 15-В, у м. Вишневе, Києво-Святошинського район, Київської області», який затверджено наказом замовника № 1 від 10.04.2017 року.

Так за результатами перевірки було встановлено, що замовником будівництва ФОП ОСОБА_1 вимоги приписів від 25.06.2014 року №№ С-2506/5, С-2506/6, С-2506/8 не виконано (магазин експлуатується без прийняття в установленому порядку законодавству, не забезпечено технічний нагляд, виконано реконструкція магазину без документу який надає право на виконання будівельних робіт), чим порушено ч. 4, ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Крім того замовником будівництва під час проведення позапланової перевірки не було надано або пред'явлено, діючі технічні умови щодо інженерного забезпечення об'єкта будівництва, діючі містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, наказ на затвердження проектної документації, договір щодо здійснення технічного нагляду, чим порушено ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівного діяльності».

Також в поданій декларації ФОП ОСОБА_1 зазначено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не потребуються згідно п. 25 переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівного умови та обмеження не потребуються «Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 07.07.2011 № 109».

В декларації в графі основні показники об'єкта будівництва зазначено: загальна площа до реконструкції 105, 7 кв. м., загальна площа після реконструкції 385, 86 кв. м., (132,19 кв. м. 1 черга, 253, 67 кв. м. - II черга) поверховість 2+ манс, (1+ манс - І черга, 2+ манс - II черга).

Отже, згідно зазначених у декларації основних показників об'єкта будівництва (ТЕП) замовником будівництва планується зокрема збільшити - поверховість та висоту будинку, що в свою чергу змінить зовнішню конфігурацію та зовнішні геометричні розміри даної будівлі загалом.

На реконструкцію будівель або споруд, яка передбачає зміну зовнішньої конфігурації та зовнішніх геометричних розмірів будівлі необхідно отримувати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки.

В зв'язку з вищезазначеним ФОП ОСОБА_1 в поданій декларації про початок виконання будівельних робіт від 13.04.2017 року № 10/10-1304/28/П наведено недостовірні дані, чим порушено ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»

Порушення, що були виявлені під час проведення перевірки відображено в протоколах про правопорушення у сфері містобудівної діяльності №1- Л-3-0405/1 від 04.05.2017 року, №1-Л-3-0405/2 від 04.05.2017 року, №1-Л-3-0405/3 від 04.05.2017, №1-Л-3-0405/4 від 04.05.2017.

Позивачу надано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №С-0405/1 від 04.05.2017 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Припис, протоколи було направлено засобами поштового зв'язку, оскільки представник замовника відмовився від їх отримання та підписання.

18.05.2017 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області ОСОБА_4, за результатами розгляду матеріалів справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності постановлено визнати позивача винним у вчиненні правопорушень, що зазначені в акті та протоколах від 04.05.2017 року, про що винесено наступні постанови про правопорушення у сфері містобудівної діяльності: №3-1805/3-10/10-38/1805/06/02 від 18.05.2017, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.2 п.1 ч. 6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" з накладенням штрафу в сумі 16840 грн.; - №3-1805/4-10/10-39/1805/06/02 від 18.05.2017, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.2 п.1 ч. 6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" з накладенням штрафу в сумі 16840 грн.; - №3-1805/2-10/10-37/1805/06/02 від 18.05.2017, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.2 п.1 ч. 6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" з накладенням штрафу в сумі 16840 грн.; - №3-1805/1-10/10-36/1805/06/02 від 18.05.2017, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.3 п.4 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" з накладенням штрафу в сумі 60624 грн..

Не погоджуючись з правомірністю зазначених постанов про накладення штрафу, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із цим позовом до Київського окружного адміністративного суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Повноваження державної архітектурно-будівельної інспекції та порядок їх реалізації визначаються, зокрема: Законами України "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553.

Стосовно накладення штрафу за наведення у декларації про початок виконання будівельних робіт недостовірних даних суд зазначає.

Відповідно до ч. 2. ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Недостовірними даними відповідач зокрема вважає зазначення у декларації про початок виконання будівельних робіт про те, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки в даному випадку не потребуються згідно п.25 Наказу Мінрегіонбуду від 07.07.2011р. №109.

Дані - це не висновки і рішення, а лише відомості, показники об'єктивної реальності, які можуть бути підставою для прийняття певних рішень, висновків.

Отже, зазначення у декларації про те, що для будівництва певного об'єкту будівництва не вимагається отримання містобудівних обмежень забудови земельної ділянки є не даними, а висновками, зробленими шляхом співставлення даних (характеристик об'єкта будівництва) з нормативно-правовою нормою.

Законом "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" не передбачена відповідальність за неправильне тлумачення закону чи хибні висновки.

Пунктом 25 Наказу Мінрегіонбуду від 07.07.2011р. №109, в якому зазначено, що реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації не потребують отримання містобудівних умов та обмежень, оскільки в даному випадку під зовнішньою конфігурацією мається на увазі конфігурація зовнішніх стін, а не поверховість.

Судом встановлено, що позивачем надано до суду технічні умови щодо інженерного забезпечення об'єкта будівництва, діючі містобудівні умови та обмеження, наказ на затвердження проектної документації та договір щодо здійснення технічного нагляду.

Також суд зазначає, що відомості про діючі технічні умови та про містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки позивач у декларації не вказувала.

Крім того, позивач має в наявності діючі Містобудівні умови та обмеження земельної ділянки №37/2010 від 10.06.2010.

Отже, виходячи з викладеного дії відповідача по накладенню на позивача штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності є незаконними.

Стосовно накладення штрафів за невиконання приписів від 25.06.2014 суд зазначає наступне.

Позивач зазначає, що постанови є незаконними, оскільки строки накладення адміністративно-господарських санкцій минули.

У приписах від 25.06.2014р. (№С-2506/5, №С-2506/6 №С-2506/7 №С-2506/8) зазначено, що позивач повинна виконати вимоги припису та усунути порушення містобудівного законодавства у строк до 25 грудня 2014 року.

Таким чином, підставою притягнення позивача до адміністративно-господарської відповідальності, передбаченої абз.2 п.1 ч.б ст.2 Закону, є саме невиконання припису у встановлений для його виконання строк. У зв'язку з цим датою вчинення правопорушення є перший день, який слідує за останнім днем наданого строку для виконання припису, а саме 26 грудня 2014 року.

Днем виявлення правопорушення відповідачем також необхідно вважати перший день, який слідує за останнім днем наданого строку для виконання припису, оскільки відповідач достовірно знав про закінчення наданого строку, а тому міг і повинен був вчасно провести перевірку виконання припису.

Згідно ч.1 ст.239 ГК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції, зокрема адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до ч.1 ст.250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Зі змісту даної статті слідує, що законодавець встановив граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання за поруше зазначеними суб'єктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності. Фактично у наведеній статті містяться два строкові обмеження. Одне з них полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після закінчення одного року з дня вчинення порушення суб'єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, зокрема, вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Другий обмежувальний строк у застосуванні адміністративно-господарських санкцій за правопорушення у сфері містобудівної діяльності полягає у тому, що їх не може бути застосовано пізніше шести місяців із дня виявлення правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Аналіз приписів наведеної статті дає підстави для висновку, що при виявленні факту вчинення суб'єктом господарювання правопорушення у сфері містобудівної діяльності, орган державного архітектурно-будівельного контролю, приймаючи рішення про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, має діяти в межах граничних строків, встановлених ч.1 ст.250 ГК України. Закінчення будь-якого із встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 27 травня 2014 року у справі №21-126а14 і є обов'язковою для застосування судами.

Враховуючи те, що застосовані згідно з трьома постановами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській від 18.05.2017 року штрафи є адміністративно-господарськими санкціями, то вони мали б бути застосованими у межах строків, визначених статтею 250 Господарського кодексу України.

Разом з тим, нормою ч.11 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", якою передбачено, що штраф може бути накладено на суб'єкта містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.

Виходячи з норми ч.11 ст.2 Закону "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" штраф може бути накладено не пізніше ніж через 3 роки з дня вчинення правопорушення, а згідно ст.250 ГК України - не пізніше ніж через 1 рік з дня вчинення правопорушення. В даному випадку підлягають застосуванню обидві норми, тобто штраф може бути накладено не пізніше 3-х років і не пізніше 1 року з дня вчинення правопорушення.

У приписах від 25.06.2014р. (№С-2506/5, №С-2506/6 №С-2506/7 №С-2506/8) зазначено, що позивач повинна виконати вимоги припису та усунути порушення містобудівного законодавства у строк до 25 грудня 2014 року. Таким чином, підставою притягнення мене до адміністративно-господарської відповідальності, передбаченої абз.2 п.1 ч.б ст.2 Закону, є саме невиконання припису у встановлений для його виконання строк. У зв'язку з цим датою вчинення правопорушення є перший день, який слідує за останнім днем наданого строку для виконання припису, а саме 26 грудня 2014 року.

Трьома постановами від 18 травня 2017 року №3-1805/3-10/10-38/1805/06/02, №3-1805/4-10/10-39/1805/06/02 та №3-1805/2-10/10-37/1805/06/02 Департамент ДАБІ у Київській області притягнув позивача до відповідальності саме за невиконання приписів від 25.06.2014р. (№С-2506/5, №С-2506/6 №С-2506/7 №С-2506/8). У цих приписах зазначалося, що ОСОБА_1 повинна усунути порушення містобудівного законодавства у строк до 25 грудня 2014 року. Підставою притягнення її до адміністративно-господарської відповідальності, передбаченої абз.2 п.1 ч.б ст.2 Закону, є саме невиконання припису у встановлений для його виконання строк. У зв'язку з цим датою вчинення правопорушення є 26 грудня 2014 року.

Таким чином, відповідачем пропущено встановлений ст.250 ГК України річний строк для притягнення позивача до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2014 року у справі №21- 126а14 викладена правова позиція про те, що при виявленні факту вчинення суб'єктом господарювання правопорушення у сфері містобудівної діяльності, орган державного архітектурно-будівельного контролю, приймаючи рішення про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, має діяти в межах граничних строків, встановлених ч.1 ст.250 ГК України. Закінчення будь-якого із встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

Крім того, в зазначених постановах відповідача вказано, що мене притягнуто до відповідальності, передбаченої абз.2 п.1 ч.б ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності". На день прийняття постанов дана норма діяла в такій редакції:

"Невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо: зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм,, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт".

Однак, в самих постановах прямо зазначено, що "будівельні роботи не розпочато, будівельна техніка та будівельники відсутні".

Також в приписах від 25.06.2014р., за невиконання яких позивача притягнуто до відповідальності, не ставилася вимога про припинення підготовчих чи будівельних робіт.

Таким чином, три постанови про притягнення позивача до адміністративно-господарської відповідальності за невиконання приписів ІДАБК від 25.06.2014 року прийняті протиправно.

Враховуючи наведене суд дійшов до висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для застосування до позивача штрафів на підставі абз. 2 п. 1, ч.6, абз. 3 п. 4 ч.2 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", а тому постанови №3-1805/3-10/10-38/1805/06/02, №3-1805/4-10/10-39/1805/06/02, №3-1805/2-10/10-37/1805/06/02, №3-1805/1-10/10-36/1805/06/02 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 18.05.2017 є протиправними і підлягають скасуванню.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв'язку з викладеним, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 263 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати постанови Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 18.05.2017 №3-1805/3-10/10-38/1805/06/02, №3-1805/4-10/10-39/1805/06/02, №3-1805/2-10/10-37/1805/06/02, №3-1805/1-10/10-36/1805/06/02 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області судові витрати у розмірі 1111 (одна тисяча сто одинадцять) грн. 44 коп..

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лиска І.Г.