Справа № 805/2760/18-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 р. Справа№805/2760/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання призначити з 08 грудня 2017 року пенсію за вислугу років,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області (далі - Відповідач) про визнання протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання призначити з 08 грудня 2017 року пенсію за вислугу років.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що за час своєї трудової діяльності тривалий час працювала в закладах освіти та набула право на призначення пенсії на пільгових умовах.

08 грудня 2017 року Позивач звернулася до Відповідача із заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах. Однак рішенням Відповідача від 12 березня 2018 року було відмовлено в призначенні пільгової пенсії. Рішення Відповідача обгрунтовано тим, що не підтверджено період роботи Позивача з 01.06.1993 року по 01.10.1993 року на посаді керівника гуртка та на 0,5 ставки акомпаніатора в Центрі позашкільної роботи, а також тим, що період роботи з 01.10.1993 року по 28.02.1996 року на посаді завуча в Центрі позашкільної роботи не дає право на пенсію за вислугу років.

Зазначила, що згідно записів в її трудовій книжці вона має спеціальний стаж роботи як працівника освіти більше ніж 26 років 6 місяців, а тому вважає вказане рішення протиправним. Крім, того оскаржуване рішення було прийнято з порушенням строку, передбаченого п. 4.3 Порядку про надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії.

Просить суд:

1) визнати протиправним рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області № 76 від 12 березня 2018 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років;

2) зобов`язати Відповідача призначити їй з 08 грудня 2017 року пенсію за вислугу років відповідно до вимог п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою суду від 24 квітня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі № 805/2760/18-а в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належними чином.

Згідно відзиву на адміністративний позов, наданого Відповідачем до суду, п. 3 Постанови КМУ від 12.08.1993 р. № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно наданих матеріалів, а саме відомостей трудової книжки, управління не має можливості встановити чи дійсно Позивач в період з 01.06.1993 року по 01.10.1993 року працювала на посаді керівника гуртка та на 0,5 ставки акомпаніатором, оскільки уточнююча довідка № 10 від 27.02.2018 року не відповідає записам трудової книжки. Крім того, до спеціального стажу Позивача не було враховано період роботи з 01.10.1993 року по 28.02.1996 року на посаді завуча через відсутність у завучів права на призначення пенсії за вислугу років.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 згідно ст. 43 КАС України здатна здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки (а.с. 13-15).

Відповідач - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Положенням про Пенсійний фонд України», затвердженим Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №384/2011, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

08 грудня 2017 року Позивач звернулася до Відповідача з заявою про призначення пенсії відповідно до п. 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Надала наступні документи: трудову книжку НОМЕР_2 диплом НОМЕР_3 від 25.06.1984 р., паспорт, ідентифікаційний номер, довідку про реєстрацію місця проживання особи, свідоцтво про шлюб. Однак трудова книжка НОМЕР_4 заповнена не належним чином - в графі «дата заповнення» вказаний тільки рік без зазначення числа та місяця заповнення трудової книжки (а.с. 17).

Рішенням Відповідача № 76 від 12 березня 2018 року Позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу для призначення пенсії відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 11-12).

В обґрунтування прийнятого рішення Відповідачем зазначено, що в стаж роботи Позивача, який дає право на пенсію за вислугу років, не враховано періоди з 01.06.1993 року по 01.10.1993 року, так як уточнююча довідка № 10 від 27.02.2018 року не відповідає записам трудової книжки, та з 01.10.1993 року по 28.02.1996 року, оскільки посада завуча не передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років». Крім того, зазначено, що трудова книжка заявника заповнена не належним чином.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2018 року у цивільній справі 2-о/263/157/2018, яке набрало законної сили 26 березня 2018 року, встановлено факт заповнення трудової книжки НОМЕР_4, належної Позивачу, 23.08.1984 року.

За змістом частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб'єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Стосовно доводів Позивача щодо порушення Відповідачем при винесенні оскаржуваного рішення строку, передбаченого п. 4.3 Порядку про надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії суд зазначає наступне.

Пунктом 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Одночасно пунктом 1.7 вказаного Порядку встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Так як до заяви про призначення пенсії від 08.12.2017 року були додані не всі необхідні документи, про що Відповідач повинен був письмово повідомити Позивача, але доказів такого повідомлення суду не надано, суд вважає оскаржуване рішення передчасним та винесеним з порушенням норм Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і Відповідач) зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Іноземці та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Ст.51 закону №1788-XII передбачає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно зі ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти.

Згідно ст. 1 Закону України "Про освіту", заклад освіти - юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність.

Згідно абзацу 2 пункту 15 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України № 3108-IV від 17.11.2005 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, працювали в закладах і установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України №637 від 12.08.1993, передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються, зокрема, виписки із наказів. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

За змістом цієї норми вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній, або якщо записи про періоди роботи неправильні чи неточні.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є встановлення факту перебування особи на посаді та виконання нею робіт у закладі освіти, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення. Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Як встановлено судом під час розгляду справи, згідно відомостей трудової книжки НОМЕР_4 від 23.08.1984 року у спірні періоди часу ОСОБА_1 працювала:

- з 01.06.1993 року по 30.09.1993 року на посаді керівника гуртка та на 0,5 ставки акомпаніатором в Краматорському центрі позашкільної роботи;

- з 01.10.1993 року по 28.02.1996 року на посаді завуча в Краматорському центрі позашкільної роботи.

Додатково Позивачем надані наступні документи: інформаційна довідка Центру позашкільної освіти Управління освіти Краматорської міської ради № 10 від 27.02.2018 року, згідно якої ОСОБА_1 дійсно працювала керівником гуртка та на 0,5 ставки акомпаніатором в Центрі позашкільної роботи м. Краматорська Донецької області з 01.06.1993 року по 01.10.1993 року; наказ директора Центру позашкільної роботи м. Краматорська № 62 від 01.06.1993 року про прийняття ОСОБА_1 керівником вокального гуртка та на 0,5 ставки акомпаніатором з 01.06.1993 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909 (із внесеними змінами) затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, серед яких є лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичні закладах особливого типу.

Так, відповідно до п. 1 Переліку, право на пенсію за вислугою років мають керівники гуртків, що працюють у позашкільних навчальних закладах.

Згідно з приміткою 2 постанови № 909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Отже, твердження Відповідача щодо не підтвердження Позивачем пільгового характеру роботи, оскільки уточнююча довідка № 10 від 27.02.2018 року не відповідає записам трудової книжки, не може бути підставою для відмови в зарахуванні періоду з 01.06.1993 року по 30.09.1993 року, оскільки в трудовій книжці містяться відомості про посаду, що дає право на призначення пільгової пенсії за вислугою років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо спірного періоду з 01.10.1993 року по 28.02.1996 року на посаді завуча в Краматорському центрі позашкільної роботи, суд зауважує.

В позовній заяві Позивач вказує, що фактично виконувала обов'язки заступника директора Центру позашкільної роботи з навчально - виховної роботи. Однак, запис в її трудовій книжці щодо переведення на посаду завуча, а не заступника директора з навчально - виховної роботи було зроблено в зв'язку з тим, що на той час законодавством не визначався перелік посад в позашкільних навчальних закладах, відтак посади визначалися директором самостійно. На підтвердження виконання обов'язків саме заступника директора Центру позашкільної роботи з навчально - виховної роботи надала письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 року №1445-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що на території Україні застосовуються акти законодавства СРСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і Законам України.

Питання призначення та визначення розміру пенсії за вислугу років, в тому числі і працівникам освіти, з 01.01.1992 року врегульоване Законом України "Про пенсійне забезпечення". Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіта, охорони здоров'я та соціального захисту, і посад, роботи на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Відповідно до Примітки 3 Переліку до спеціального стажу зараховується також робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01.01.1992 року, тобто до ухвалення Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства за Переліком установ, організацій і посад, робота в яких давала право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397. Жодним з вказаних переліків не передбачена посада «завуч позашкільного навчального закладу».

Згідно до пунктів 2.6 - 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України N 58 від 29.07.1993 року, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов'язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Аналізуючи вказані норми, на підтвердження факту виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці, Позивачу необхідно надати документальні підтвердження виконання таких робіт (внесення виправлень до наказу, посадова інструкція тощо). Таких доказів Позивачем надано не було.

Враховуючи вищезазначене, до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, зарахувати період роботи з 01.10.1993 по 01.03.1996 роки підстав не має.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Відповідача призначити Позивачу пенсію за віком на пільгових умовах суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж Позивача.

Проте, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд вбачає за можливе з метою належного та ефективного захисту прав Позивача вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Відповідача повторно розглянути заяву Позивача від 08.12.2017 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і прийняти рішення на підставі положень Закону «Про пенсійне забезпечення» №1778 від 05.11.1991 року, з урахуванням висновків суду.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З метою ефективного захисту прав Позивача, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об'єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Так, суд вважає, що додатково до обраного Позивачем способу захисту його порушених прав слід скасувати рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області № 76 від 12 березня 2018 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (87547, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області (87548, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, б. 27А, ) про визнання протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання призначити з 08 грудня 2017 року пенсію за вислугу років - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області № 76 від 12 березня 2018 року, яким відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1.

Зобов'язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.12.2017 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, період її роботи з 01.06.1993 року по 30.09.1993 року на посаді керівника гуртка та на 0,5 ставки акомпаніатором в Краматорському центрі позашкільної роботи.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення складене в повному обсязі 11 червня 2018 року.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Череповський Є.В.