Справа № 817/615/18
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2018 року м. РівнеСправа №817/615/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., за участю секретаря судового засідання Мидловець Л.О., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3І.) звернулася з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі ГУ ДФС у Рівненській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.02.2018 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 119740,00грн.

З урахуванням заяви про зміну позовних вимог, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.02.2018 № та №.

Змінені позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта перевірки, на підставі якого прийняті оспорювані податкові повідомлення-рішення, не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству.

Ухвалою суду від 26.03.2018 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (відзиву).

У встановлений судом строку відповідачем до суду подано відзив, у якому позов не визнав повністю.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що висновки відповідача щодо неправомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість щодо придбання автомобілів для господарської діяльності у ТОВ «Вік-Експо» є необґрунтованими. Зазначає, що позивач придбавав у вказаного підприємства автомобілі, які використовуються ним у господарській діяльності, що підтверджується первинними документами. Податковий кредит щодо придбаних автомобілів сформовано на підставі податкових накладних, що узгоджується з вимогами ст.198 Податкового кодексу України (далі - ПК України). Вказує на те, що законодавством України не передбачено реєстрацію права власності на фізичну особу-підприємця, а тому автомобіль зареєстровано на фізичну особу. Таким чином, позивач вважає висновки, викладені в акті про результати документальної планової виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 №225/17-00-13-05-07/НОМЕР_1, такими, що не відповідають дійсності, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просив позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, надавши пояснення, тотожні відзиву. Зокрема, вказала, що автомобілі, які придбані ФОП ОСОБА_3 у ТОВ «Вік-Експо» зареєстровані на фізичну особу, що не дає можливості вважати майно, яке перебуває у приватній власності фізичної особи, основними засобами суб'єкта господарювання - фізичної особи-підприємця. Вважає оспорювані рішення правомірними та такими, що прийняті в межах повноважень, наданих чинним законодавством. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідачем проведено документальну виїзну планову перевірку ФОП ОСОБА_3, за результатами якої складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року №225/17-00-13-05-07/НОМЕР_1.

У висновках акту перевірки зазначено, що контролюючим органом встановлено порушення п.180.1, ст.180, п.185.1, ст.185, п.187.1, ст.187, п.188.1, ст.188, п.200.1 та п.200.2 ст.200 ПК України, за результатами перевірки донараховано податок на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету у сумі 95792,00грн., в т.ч. за липень 2015 року 8509,00грн., за серпень 2015 року 7899,00грн., за вересень 2015 року 6734,00грн., за жовтень 2015 року 7401,00грн., за листопад 2015 року 2474,00грн., за грудень 2015 року 23806,00грн., за січень 2016 року 8879,00грн., за лютий 2016 року 11038,00грн., за березень 2016 року 12675,00грн., за квітень 2016 року 5724,00грн., за травень 2016 року 608,00грн., за липень 2016 року 45,00грн. В результаті встановлених порушень в ході перевірки зменшено суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 49171,00грн. за грудень 2016 року.

Дані висновки ґрунтуються на тому, що позивачем до складу податкового кредиту з податку на додану вартість протиправно віднесено сплачену суму ПДВ у вартості товару, щодо придбаних автомобілів Fiat Dukato та Fiat Nuovo Doblo у звязку із тим, що у свідоцтві про державну реєстрацію дані автомобілі зареєстровані, як на фізичну особу.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 08.02.2018 на загальну суму 119740,00грн., в т.ч. за податковими зобовязаннями 95792,00грн., за штрафними санкціями 23948,00грн. та податкове повідомлення рішення № від 08.02.2018 на загальну суму 49171,00грн.

Не погодившись з такими рішеннями контролюючого органу, ФОП ОСОБА_3 звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 3 Господарського кодексу України передбачено, що господарська діяльність - діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як вбачається з матеріалів справи, придбання автомобілів Fiat Dukato та Fiat Nuovo Doblo здійснювалось ФОП ОСОБА_3 на підставі наступних документів:

- договір купівлі-продажу транспортних засобів № 071001 від 10.07.2015;

- видаткова накладна № НОМЕР_3 від 16.07.2015;

- акт прийому-передачі від 26.07.2015;

- свідоцтво про реєстрацію транспортних засобів Fiat Nuovo Doblo

- податкова накладна щодо придбання Fiat Nuovo Doblo;

- договір купівлі-продажу транспортних засобів №071301 від 13.07.2015;

- видаткова накладна № НОМЕР_4 від 24.07.2015;

- акт прийому-передачі від 24.07.2015;

- свідоцтво про реєстрацію транспортних засобів Fiat Dukato ВК3828ВО;

- податкова накладна щодо придбання Fiat Dukato;

- виписок банку від 10.07.2015, від 13.07.2015, від 14.07.2015, від 15.07.2015, від 20.07.2015.

Разом з тим, відповідно до наказу №03-08-2015/2 від 03.08.2015, ФОП ОСОБА_3 було призначено відповідальну особу найманого працівника ОСОБА_4 за експлуатацію та технічний стан транспортного засобу Fiat Dukato.

Згідно з наказом №03-08-2015/1 від 03.08.2015 ФОП ОСОБА_3 було призначено відповідальну особу найманого працівника ОСОБА_5 за експлуатацію та технічний стан транспортного засобу Fiat Nuovo Doblo.

На підтвердження використання автомобілів у господарській діяльності, позивачем надано копії видаткових накладних щодо продажу запчастин для покупців та копії товарно-транспортних накладних, які підтверджують перевезення автозапчастин автомобілями Fiat Nuovo Doblo та Fiat Dukato від позивача (продавця автозапчастин) до покупців.

Після двох років використання автомобілів в господарській діяльності ФОП ОСОБА_3 було прийнято рішення щодо продажу даних автомобілів.

Відповідно до Звітів про оцінку майна, які складені 19.05.2017 ринкова вартість Fiat Nuovo Doblo становить 150000,00грн. (в т.ч. ПДВ 25000,00грн.), ринкова вартість Fiat Dukato 233000,00грн. (в т.ч. ПДВ 38833,33грн.).

Керуючись Звітами про оцінку даних автомобілів, ФОП ОСОБА_3 продала, а ТОВ «Афрако» придбало Fiat Nuovo Doblo за 150000,00грн. (в т.ч. ПДВ 25000,00грн.), Fiat Dukato за 233000,00грн. (в т.ч. ПДВ 38833,33грн.).

З матеріалів справи встановлено, що документами, які підтверджують продаж від ФОП ОСОБА_3 для ТОВ «Афрако» вищевказаних автомобілів є:

- договір купівлі-продажу транспортного засобу №2 від 26.05.2017;

- видаткова накладна №Р-00000009 від 26.05.2017;

- акт прийняття-передачі від 26.05.2017;

- податкова накладна щодо продажу Fiat Nuovo Doblo;

- договір купівлі-продажу транспортного засобу №1 від 26.05.2017;

- видаткова накладна №Р-00000010 від 26.05.2017;

- акт прийняття-передачі від 26.05.2017;

- податкова накладна щодо продажу Fiat Dukato;

- виписки банку від 06.06.2017, від 07.06.2017, від 12.06.2017, від 14.06.2017.

Приписами п.44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Приписами п.198.2 ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу), та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, вказаними нормами визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення сплачених сум ПДВ у вартості товарів (робіт, послуг) до складу податкового кредиту. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товарів (робіт, послуг), понесення витрат, у зв'язку з господарською діяльністю платника, сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними.

Податкові накладні відповідають вимогам ПК України та відображають зміст господарських операцій, за наслідками яких вони складені. Жодних зауважень до правильності податкових накладних акт перевірки не містить.

Також необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Судом встановлено, що придбані позивачем транспортні засоби Fiat Nuovo Doblo (ВК3703ВО) та Fiat Dukato (ВК3828ВО) зареєстровано відповідно до свідоцтв про державну реєстрацію на фізичну особу ОСОБА_3.

Відповідач посилається на те, що до податкового кредиту фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих платниками ПДВ, можливе включення суми ПДВ основних засобів, за умови взяття на облік такого майна в якості основних фондів та використання таких засобів в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності. Оскільки автомобіль зареєстрований на фізичну особу ОСОБА_3, то ФОП ОСОБА_3, як фізична особа-підприємець, не має права на формування податкового кредиту за рахунок сум податку, сплаченого в ціні придбаного автомобіля.

Між тим суд вважає такі доводи відповідача неправомірними з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності, зокрема, є фізичні особи.

Фізична особа має усі особисті немайнові права та здатна мати усі майнові права, що встановлені Конституцією України, Цивільним кодексом України та іншими законами (ст.26 ЦК України).

Право на проведення підприємницької діяльності фізична особа здійснює за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин (ст.51 ЦК України).

Фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення (ст.52 ЦК України).

Учасниками цивільних відносин та суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені ст.2 Цивільного кодексу України, зокрема, фізичні особи (ст.318 ЦК України).

Відповідно до ст.55 ГК України, суб'єктами господарювання, зокрема, є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Чинне законодавство не виділяє такого суб'єкта права власності як фізична особа-підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи-підприємця, а тому, право власності на нерухоме та рухоме майно має реєструватись за фізичною особою.

Відповідно до п.6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції. Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Отже, чинним законодавством України не передбачено проведення реєстрації органами внутрішніх справ транспортного засобу на приватного підприємця, а лише на фізичних та юридичних осіб. Таким чином, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу органи реєстрації транспортних засобів зазначають лише ПІБ власника - без позначок про його статус підприємця чи звичайної особи. З урахуванням викладеного, органами реєстрації транспортних засобів дані транспортні засоби були зареєстровані на позивача, як на фізичну особу.

Оскільки позивач є власником вищезазначених транспортних засобів, використовує їх у господарській діяльності, в оподатковуваних операціях, то має право на включення до податкового кредиту суму податку на додану вартість, сплачених при придбанні даних транспортних засобів.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп.21.1.1 п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не довів правомірності оспорюваних податкових повідомлень-рішень, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, позов слід задовольнити повністю.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 08.02.2018 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 08.02.2018 №.

Стягнути із суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська, 12, м.Рівне, 33023; ідентифікаційний код 39394217), за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (вул.Соборна, БОС, 233/7, м.Рівне, 33024; ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в сумі 1689,11грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят дев'ять гривень одинадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 червня 2018 року.

Суддя Щербаков В.В.