Справа № 461/2038/18
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/2038/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Збожної О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області, інспектора роти №3 батальйону №1 ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про скасування постанови,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області, інспектора роти №3 батальйону №1 ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_3, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову ЕАА №327480 від 16.03.2018 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування заявленого позову позивач покликається на те, що оскаржуваною постановою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Однак, оскаржувана постанова є необґрунтованою та незаконною, оскільки у такій не наведено жодних доказів, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП. Крім того, оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням процесуальних норм, зокрема його було фактично позбавлено права на правову допомогу, не надано можливості подати докази, надати пояснення.

Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно якої просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак, відповідно до вимог ч.3 ст. 205 КАС України його неявка не є перешкодою для слухання справи по суті.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ч.3 ст. 205 КАС України, його неявка не є перешкодою для слухання справи по суті.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані суду докази, суд приходить до наступного.

Як видно з постанови ЕАА №327480 від 16.03.2018 року /а.с.7/, 16.03.2018р. о 22.00 год. у м.Львові на пр.Червоної Калини, 7а ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, н.з.ВС5663СІ, з несправною задньою лівою фарою в темну пору доби, чим порушив п.31.6.б ПДР.

Однак, суд вважає вказану постанову такою, що не відповідає вимогам закону (неправомірною), є необґрунтованою та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Остаточна оцінка поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дається в постанові по справі.

Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа.

У відповідності до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обгрунтованість постанови по справі повязана з повним, всебічним і обєктивним дослідженням обставин справи, привальним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до принципу презумпції невинності обовязок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Однак, як видно з оскаржуваної постанови, в такій інспектор УПП обмежився лише описом скоєного, на його думку, правопорушення без належної мотивації оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відтак, суд відхиляє дані зазначені у постанові, оскільки при винесенні постанови не враховано заперечень позивача, не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, повно і всебічно не були дослідженні усі обставини справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Одночасно, суд відхиляє доводи позивача на те, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута з порушенням вимог ст.276 КУпАП, з огляду на наступне.

За загальним правилом справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення (ч.1 ст.276 КУпАП). Одночасно, частиною 7 ст.276 КУпАП передбачено, що законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, згідно п.п.1,2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121,статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відтак, з огляду на викладене, покликання позивача на те, що справа про притягнення його до адміністративної відповідальності розглянута не за місцем вчинення правопорушення є цілком безпідставною, оскільки така розглядається не за місцем вчинення правопорушення, а на місці його вчинення.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про неправомірність оскаржуваної постанови та вважає, що дану постанову слід скасувати, направивши справу на новий розгляд, оскільки у суду немає підстав для закриття провадження у справі, тобто позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову ЕАА №327480 від 16.03.2018 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП направити на новий розгляд до ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя: Стрельбицький В.В.