Справа № 826/10260/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 червня 2018 року № 826/10260/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., при секретарі судового засідання Морозовій Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доДержавної архітектурно-будівельної інспекції України
провизнання протиправною та скасування постанови
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2;

відповідачів - Станіславчук М.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також - позивач або ФОП ОСОБА_1.) з позовною заявою про визнання протиправною та скасування винесеної 07.06.2017 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (далі також - відповідач або Департамент) постанови № З-0706/5/10/10-38/0706/06/02 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Позовні вимоги мотивовано тим, що спірна постанова відповідача є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята всупереч положень діючого законодавства, з порушенням вимог Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, чим порушено права і законні інтереси позивача.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, наголосив на необґрунтованості позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення, оскільки вважає спірну постанову такою, що прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений діючим законодавством.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Департаменту від 27.03.2017 № 61 П на підстав звернення прокуратури Київської області від 14.03.2017 № 10/10-1403/38 призначена позапланова перевірка на об'єкті будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями (І, ІІ черги) за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Островського, 34-б (замовник - ТОВ «В Квартирі», проектувальник - ФОП ОСОБА_1, генеральний підрядник - ТОВ «Айті Буд Плюс») з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. На підставі зазначеного наказу було видано направлення від 27.03.2017 для проведення позапланової перевірки.

Відповідачем 25.05.2017 було проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва - «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями (І та ІІ черги) за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Островського, 34-б» (далі також - об'єкт будівництва), за результатами якої складено акт від 25.05.2017.

Зі змісту зазначеного акта вбачається, що за результатами перевірки встановлено, зокрема, що об'єкт будівництва розташований на земельній ділянці площею 0,4000 га, яка належить ТОВ «В Квартирі» на підставі договору суперфіцію від 10.09.2015 № 2037, за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Містобудівні умови та обмеження видані відділом містобудування та архітектури Бучанської міської ради від 27.08.2015 № 21-м та № 22-м. Департаментом зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва (І черга) від 22.09.2015 № КС61 та декларацію про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва (ІІ черга) від 23.09.2015 № КС37. Проектна документація розроблена ФОП ОСОБА_1

Виходячи з будівельної документації, відповідач дійшов висновку, що проектувальником ФОП ОСОБА_1 розроблена та передана замовнику проектна документація з порушеннями вимог містобудівного законодавства, державних будівельних норм, стандартів і правил, а саме: проектувальником занижено категорію складності об'єкту (зазначену ІІІ категорію складності) - згідно ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013, додаток А, таблиця А. 1 об'єкт будівництва, на якому постійно перебуває 845 чол. відноситься до V категорії складності та класу наслідків (відповідальності) СС3. Проектна документація, стадія Проект, розроблена не в повному об'ємі для об'єктів невиробничого призначення наведеному у додатку Д, ДБН А. 2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво». Проектна документація, стадія Проект, розроблена на частини об'єкту будівництва та затверджена частинами, не відповідно до п.4.9 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво». Проектна документація стадія Проект на об'єкт будівництва в цілому відсутня. Вказаними діями проектувальником порушено вимоги статті 23 Закону України «Про архітектурну діяльність», статей 29, 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво».

Також, 25.05.2017 відповідачем складено відносно позивача протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 1-Л-З-2505/5 та видно припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано до 25.07.2017 усунути допущені порушення.

За результатом розгляду наведених матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, 07.06.2017 відповідачем прийнята відносно позивача спірна постанова № З-0706/5/10/10-38/0706/06/02 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою ФОП ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 151 560,00 грн.

Вважаючи таку постанову від 07.06.2017 № З-0706/5/10/10-38/0706/06/02 протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом про її скасування.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуваннях усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На момент виникнення, спірні відносини регулювалися, зокрема, Законом України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 № 687-XIV (далі також - Закон № 687-XIV), Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі також - Закон № 3038-VI), Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 року № 208/94-ВР (далі також - Закон № 208/94-ВР), Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі також - Порядок № 553), у відповідних редакціях.

Зі системного аналізу положень, зокрема, статті 10 Закону № 687-XIV, статті 41 Закону № 3038-VI, пунктів 2, 5, 7 Порядку № 553 судом встановлено, що до повноважень органів державного архітектурно-будівельного контролю належить проведення перевірок щодо дотримання суб'єктами містобудування (замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Діючим законодавством регламентовано чіткий і послідовний порядок проведення уповноваженими особами органів архітектурно-будівельного контролю перевірки за дотриманням суб'єктами містобудівної діяльності законодавчих вимог при здійсненні будівельних робіт, відповідно до якого початковим етапом є пред'явлення суб'єкту містобудування направлення на проведення перевірки та службового посвідчення уповноваженої особи контролюючого органу.

При цьому, Порядком № 553 встановлено, що перевірка проводиться уповноваженими особами органів архітектурно-будівельного контролю виключно у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва, які, серед іншого, мають право отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки та подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.

Як вбачається зі змісту акта перевірки від 25.05.2017 перевірка позивача на об'єкті будівництва була проведена у присутності самого позивача. Натомість, позивач наголосив на тому, що під час перевірки присутній не був. При цьому, в акті перевірки відсутній підпис позивача, проте міститься напис про те, що від отримання примірнику акту позивач відмовився. В той же час, жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували такі доводи позивача, відповідачем суду не подано, що ставить під сумнів об'єктивність та правомірність процедури проведення відповідачем перевірки об'єкту будівництва, результати якої покладені в основу прийняття відносно позивача спірної постанови.

Відповідно до абзацу 11 частини першої статті 1 Закону № 687-XIV, замовник - фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку, подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону № 3038-VI визначено, що замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Разом з тим, статтею 23 Закону № 687-XIV закріплені права замовників на проектування і будівництво об'єктів архітектури, до яких належать: обрання архітектора - розробника проекту або залучення його за результатами архітектурного чи містобудівного конкурсу, обрання підрядника на будівництво або залучення його за результатами будівельного тендера; затвердження проекту, якщо він не суперечить законодавству, містобудівним умовам та обмеженням забудови земельної ділянки; здійснення контролю і технічного нагляду за додержанням вимог містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки під час проектування об'єкта архітектури, затвердженого проекту під час будівництва; залучення осіб, які мають кваліфікаційний сертифікат, для здійснення функцій замовника та інжинірингу.

З наведеного суду незрозуміло, яким чином відповідач під час проведення перевірки об'єкта будівництва встановив порушення позивачем вимог статті 23 Закону України «Про архітектурну діяльність», яка визначає права замовника та жодним чином не стосується проектувальника, відповідно, позивача.

Відповідно до частини першої, шостої статті 31 Закону № 3038-VI (у редакції, на момент проведення перевірки) проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Проектна документація на будівництво об'єктів не потребує погодження державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, юридичними особами, утвореними такими органами.

Згідно зі статтею 32 Закону № 3038-VI (у редакції, на момент проведення перевірки), усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності.

Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Відповідно до положень ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва», ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» запропонована наступна схема урахування класу наслідків (відповідальності) СС-1; СС-2; СС-3: класу наслідків СС-1 відповідають І та II категорія складності; класу наслідків СС-2 відповідають III та IV категорія складності; класу наслідків СС-3 відповідає V категорія складності.

При цьому, для об'єкта будівництва, до складу якого входить декілька окремих будинків, будівель або споруд (комплекс), категорія складності визначається окремо для кожного будинку, будівлі, споруди.

Зважаючи на зазначене, судом встановлено, що відповідач не наділений повноваженнями щодо визначення категорії складності та класу наслідків (відповідальності) об'єкта будівництва, проте, як вбачається зі змісту спірної постанови, відповідач самостійно визначив категорію складності об'єкта перевірки, віднісши його до V категорії складності та класу наслідків (відповідальності) СС3.

Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких категоричних висновків відповідач не подав та такі свої дії, всупереч наведених норм та відсутності у нього відповідних законних повноважень, жодним чином не обґрунтував.

З вищенаведеного в сукупності вбачається, що висновки відповідача, покладені в основу прийняття спірної постанови є помилковими, сформованими з перевищенням наданих повноважень, отже така постанова не відповідає критеріям, закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно, є протиправною та підлягає скасуванню.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав обов'язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати винесену 07.06.2017 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області постанову № З-0706/5/10/10-38/0706/06/02 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

3. Стягнути судові витрати в сумі 1515,60 грн. (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять гривень 60 копійок) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) шляхом їх безспірного списання з рахунків Державної архітектурно-будівельної інспекції України (ідентифікаційний код 37471912, адреса: 01133, м.Київ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 26) за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст складено 12.06.2018.

Суддя П.О. Григорович