Справа № 826/8030/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 червня 2018 року 11:22 № 826/8030/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., 2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про представники сторін:визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, позивача - ОСОБА_3; відповідача 1 та 2 - не прибули,

(в судовому засіданні 01.06.2018, відповідно до ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення)),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. (надалі - відповідач-1 або Уповноважена особа фонду) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (по тексту - відповідач-2 або Фонд або повне найменування), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадирова Владислава Володимировича щодо не включення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадирова Владислава Володимировича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 8 050,00 доларів США, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за Договором банківського вкладу № 012-28811-040814 («Депозит Delta Premier») від 04 грудня 2014 року та Договором про відступлення права вимоги № 04/01 від 12 грудня 2014 року;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначив, що сума частки вкладу, яка належить ОСОБА_1 відповідно до договору про відступлення вимоги № 04/01 від 12.12.2014 складає 8 050,00 доларів США. Таким чином, позивач, як особа, яка має право вимоги частини вкладу, повинен був бути включеним до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. За переконанням позивача, бездіяльність Уповноваженої особи фонду з не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, є протиправною. Окремо (в частині викладених обставин щодо укладення договору про відступлення вимоги № 04/01 від 12.12.2014) позивач відмітив, що відповідним правочином не було перебачено заборон чи обмежень щодо відступлення ОСОБА_4 прав на користь третіх осіб.

В наданих до суду поясненнях на позов відповідач-1 зауважив на необґрунтованості позовних вимог та вказав, що у матеріалах справи відсутній документ, який свідчить про надання ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» згоди на відступлення прав вимоги за кожним з договорів банківського вкладу від 12 грудня 2014 року, що, відповідно до вимог визначених ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, дає підстави стверджувати про їх недійсність. Окрім того, відповідач-1 звернув увагу, що на виконання п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ОСОБА_4 була виплачена гарантована сума в загальному розмірі 200 000,00 грн. в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в тому числі по договору банківського вкладу. На думку відповідача-1, позивач не є ані кредитором ані вкладником AT «Дельта Банк», який має право на відшкодування коштів, оскільки на рахунках, відкритих саме ОСОБА_1, грошові кошти станом на початок процедури виведення AT «Дельта Банк» з ринку не обліковувалися.

У своїх запереченнях на позов відповідач-2 вказав, що законодавство не покладає обов'язок на Фонд враховувати під час складання Загального реєстру інші документи, окрім переліку вкладників.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.05.2016 (суддя Добрянська Я.І.) відкрито провадження у адміністративній справі № 826/8030/16 та призначено до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ від 10.10.2017 № 5977 справу передано на розгляд судді Пащенку К.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2017 (суддя Пащенко К.С.) судом прийнято справу до свого провадження та призначено до судового розгляду у судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2018 судом витребувано у Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. належним чином засвідчену копію рішення (наказу), яким визнано нікчемним договір банківського рахунку від 04.08.2014 № 012-28811-040814, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ "Дельта Банк", а також належним чином засвідчені копії всіх документів, на підставі яких прийнято таке рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2018 повторно витребувано у Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. належним чином засвідчену копію рішення (наказу), яким визнано нікчемним договір банківського рахунку від 04.08.2014 № 012-28811-040814, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ "Дельта Банк", а також належним чином засвідчені копії всіх документів, на підставі яких прийнято таке рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2018 призначено справу до судового розгляду на 21.05.2018.

У судовому засіданні 21.05.2018 судом оголошено перерву до 01.06.2018.

01.06.2018 в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися.

За ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд відмічає, що представники відповідачів в судове засідання 01.06.2018, як, між іншим, і 21.05.2018, не прибули, причин неявки не повідомили. Про час та місце розгляду справи відповідачі були повідомлені належним чином.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, суд зауважує, що судом враховано положення ч. 7 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України та, за відповідних обставин розгляду справи за відсутності відповідачів, суддею-доповідачем оголошено стислий зміст викладених відповідачами заперечень на позов.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

04.08.2014 між ПАТ "Дельта Банк", як Банком (по тексту - Кредитор або Банк), та ОСОБА_4, як Клієнтом (в рішенні - Клієнт або Вкладник), укладено Договір банківського вкладу № 012-28811-040814 («Депозит Delta Premier»), згідно умов п. 1.2. якого Банк відкрив Клієнту вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 (по тексту - Договір-1).

12.12.2014 між ОСОБА_4, як Первісним кредитором, та ОСОБА_1, як Новим кредитором, укладено Договір про відступлення права вимоги № 04/01 (в тексті - Договір-2). Зі змісту п. 1.1. договору слідує, що Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредиторові у відповідності до Договору банківського вкладу № 012- 28811-040814 («Депозит Delta Premier») від 04 серпня 2014 року, укладеного між Первісним кредитором та Публічним акціонерним товариством Дельта Банк».

Згідно довідки про наявність рахунків, відкритих в ПАТ "Дельта Банк", залишок коштів ОСОБА_4 станом на 16.04.2015, зокрема, на вкладному рахунку № НОМЕР_2 в доларах США по Договору-1, складав 120 001,43 доларів США.

На підставі постанови Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 строком на три місяці (з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно) запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08.04.2015 тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015 включно, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 строк дії тимчасової адміністрації у банку продовжено до 02.10.2015.

Згідно з постановою Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 від 02.10.2015 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Відповідно до зазначеного рішення розпочато процедуру ліквідації АТ "Дельта Банк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора, визначені статтями 37, 38, 47-51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Як зазначає позивач, 21.10.2015 ОСОБА_1 звернулася із заявою б/н до Уповноваженої особи фонду з вимогою про включення її до реєстру осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та здійснити виплату належних їй коштів, посилаючись при цьому на те, що вона є Новим кредитором по Договору-1, відповідно до Договору-2, в частині коштів у розмірі 8 050,00 доларів США. Відповіді на вказану заяву позивач не отримав.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не була включена до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "Дельта Банк", вона змушена була звернутися до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції Закону на момент виникнення спірних правовідносин), вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку (ч. 1 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

За приписами частини першої статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

У відповідності до частини другої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За приписами частини четвертої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Отже, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку вкладники набувають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200 000 грн, за винятком вичерпного переліку підстав, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Разом з тим, положенням частин першої-третьої, п'ятої, шостої статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

За приписами пунктів 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Згідно з пунктом 6 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Отже, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку уповноважена особа Фонду формує та подає до Фонду, зокрема, повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом, проте протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Як було зазначено вище, позивач стверджує, що звертався до Уповноваженої особи фонду із заявою б/н від 21.10.2015 про заміну кредитора по Договору-1 в частині права вимоги коштів у сумі 8 050,00 доларів США і включення його до реєстру осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та здійснення виплати належних йому коштів, однак будь-якої відповіді на свою заяву не отримав.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 75 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на вказані нормативні процесуальні приписи, які стосуються питань інституту доказування, варто зауважити, що з наявних в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення реєстр. № 01 0 та фіскального чеку про оплату відправки за № 7721 від 22.10.2015 суд унеможливлений дійти однозначного висновку про направлення ОСОБА_1 заяви б/н від 21.05.2015, що, з урахуванням приписів ст.ст. 73, 75, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, вказує як на неналежність та недостовірність відповідних доказів, так і на їх недостатність, оскільки вони не підтверджують у своїй сукупності наявність викладеної позивачем обставини про направлення такої заяви до Уповноваженої особи фонду, що, в свою чергу, вказує на відсутність підтвердження обставин отримання її відповідачем-1.

Стосовно питань укладання між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Договору-2, а також порушення прав позивача, суд вказує наступне.

У відповідності до ст.ст. 514, 515 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інакше не встановлено договором чи законом. Зміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066, ч. 1 ст. 1067 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Стаття 1071 ЦК України визначає перелік підстав списання грошових коштів з рахунка клієнта. Так, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Із аналізу наведених норм вбачається, що за договором банківського рахунка грошове зобов'язання банку перед клієнтом (власником рахунка) в межах коштів, розміщених на рахунку, може виникнути лише після направлення розпорядження клієнта на відповідну грошову суму.

Аналогічний висновок слідує з положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, пунктом 1.8 якої передбачено, що банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Тобто, поточні рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів. Можливості зміни власника рахунка Інструкцією № 492 не передбачено.

Разом з тим, вимоги щодо формування банками бази даних про вкладників, накопичення та збереження банками інформації про вкладників, підстави внесення змін, а також порядок ведення Фондом узагальненої бази даних про вкладників передбачено «Правилами формування та ведення баз даних про вкладників», затвердженої Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3 від 09.07.2012.

Так, відповідно до п.п. 1, 2 Глави ІІ «Правил формування та ведення баз даних про вкладників», передбачено, що база даних складається з інформації про вкладників, яка введена до цієї бази відповідно до укладених з банком договорів банківського вкладу та банківського рахунку. Дані про вкладника мають бути введені до бази даних в день укладення з вкладником договору та відкриття відповідного рахунку.

У базі даних зазначаються такі дані про вкладника: прізвище, ім'я та по батькові (за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія і номер паспорту (або іншого документа, що посвідчує особу), дата видачі та орган, що його видав; місце проживання або місце перебування фізичної особи, дату укладення договору; дата закінчення строку дії договору; номер договору з вкладником; номер рахунку, на якому обліковується вклад (п. 2 Глави ІІІ вказаного Положення).

Вказаними правилами не передбачено порядок та підстави внесення до переліку вкладників будь-яких нових кредиторів за договорами про відступлення права вимоги.

При цьому, згідно з наявної в матеріалах справи довідки від 16.04.2015 ПАТ "Дельта Банк" видно, що, по-перше, залишок коштів на депозитному рахунку № НОМЕР_2 в доларах США становив 120 001,43 доларів США, а по-друге, що відповідний рахунок за Договором-1 відкритий на ім'я ОСОБА_4, а не на ОСОБА_1 Питання зміни власника рахунку по Договору-1 у вказаній довідці не зачіпалося і не ставилося.

За таких обставин, доказів зміни власника рахунку № НОМЕР_2, на якому розміщені грошові кошти згідно Договору-1, позивачем до суду не надано.

Відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. №22, списання (перерахування) коштів з рахунку одного клієнта на рахунок іншого клієнта здійснюється обслуговуючим банком на підставі платіжного доручення платника - власника рахунку. Однак, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні розрахункові документи банку (платіжні доручення) на перерахування грошових коштів в частині, яку було відступлено ОСОБА_4 на користь позивача.

Таким чином, виходячи з системного аналізу зазначених вище норм та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що позивач не є вкладником ПАТ "Дельта Банк" за Договором-2 в розумінні Закону № 4452-VI, а відтак гарантії, визначені ст. 26 Закону № 4452-VI, на нього поширені бути не можуть.

В той же час, суд також зазначає, що задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в іншому порядку - у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону № 4452-VI, за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.

Окремо суд відмічає, що зі змісту наданих до суду: Витягу з Загального реєстру вкладників та Реєстру акцептованих вимог кредиторів випливає про включення ОСОБА_4 до Загального реєстру вкладників, що мають право на відшкодування за рахунок Фондукоштів в сумі 200 000,00 грн., та про включення акцептованих вимог по рахунку № НОМЕР_2 до виплат сьомої черги відповідно. Дані обставини свідчать про використання Клієнтом самостійно свого права щодо включення його вимог до реєстру вкладників на отримання 200 000,00 грн. за рахунок Фонду, і, як наслідок, з урахуванням при цьому незмінності власника рахунку № НОМЕР_2, про відсутність у позивача права на відшкодування коштів на підставі Договору-2.

Додатково судом акцентується, що згідно п. 2.4. Договору-1, всі відносини сторін, що виникають за договором і не врегульовані ним, регулюються відповідно до Правил та чинного законодавства України.

Так, у відповідності до п. 5.27. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта банк», відступлення Вкладником права вимоги за договором банківського вкладу третім особам можливе лише за умови отримання письмової згоди Банку.

Таким чином, зважаючи, що із підписанням Договору-1 ОСОБА_4 засвідчив, що він ознайомлений з відповідними Правилами та погодився вважати їх обов'язковими для застосування до взаємовідносин, які виникли на підставі такого договору, суд вважає необхідним вказати, що ризики відповідальності пов'язані з укладанням ОСОБА_4 з ОСОБА_1 Договору-2 покладаються на його сторін і є предметом цивільних правовідносин між ними, і такі ризики не зачіпають обсягу майнових обов'язків Банку, в тому числі пов'язаних з правами на вклад, у випадку невиконання Клієнтом Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта банк», які є обов'язковими до застосування Вкладником.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачами доведено відсутність протиправності дій з свого боку щодо не включення позивача до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів у ПАТ «Дельта банк» згідно Договору-2 за рахунок Фонду.

Статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приймаючи до уваги, по-перше, на відсутність достатніх доказів отримання відповідачем-1 заяви б/н від 21.10.2015, по-друге, наявності обставин незмінності власника депозитного рахунку № НОМЕР_2, суд приходить до висновку про недоведеність вимоги позивача про протиправність бездіяльності відповідача-1 щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Дельта банк» за рахунок Фонду згідно Договору-2, а тому, з урахуванням також включення ОСОБА_4 до Загального реєстру вкладників, необґрунтованими є вимоги позивача щодо зобов'язання Уповноваженої особи фонду включити позивача до переліку вкладників для здійснення виплат за рахунок коштів Фонду, та, відповідно, недоведеними є похідні вимоги про зобов'язання Фонд включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72- 77, 241- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 07.06.2018.

Суддя К.С. Пащенко