Справа № 826/15622/17
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 травня 2018 року № 826/15622/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі судового засідання Новик В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_3, позивач) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі також - ГУ ДФС у м. Києві, відповідач 1) та Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі також - ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві з формування та направлення податкової вимоги №88021-17 від 23.10.2017 про необхідність сплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) податкового боргу в розмірі 64472,49 грн. за результатами річного декларування за 2016 рік;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві №88021-17 від 23.10.2017 про необхідність сплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) податкового боргу в розмірі 64472,49 грн. за результатами річного декларування за 2016 рік;

- визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві з опису майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) у податкову заставу на підставі податкової вимоги №88021-17 від 23.10.2017;

- визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві №88021-17 від 23.10.2017 про опис майна у податкову заставу платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1);

- зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві внести зміни до інтегрованих карток платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) шляхом внесення записів про відсутність податкового боргу та штрафних санкцій за результатами річного декларування за 2016 рік та за результатами сплати податкових зобов'язань за 2016 рік.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок протиправних дій відповідача 2, які полягають у некоректному відображенні в інтегрованих картках платника податку на доходи фізичних осіб (ОСОБА_1) дат нарахувань до сплати податкових зобов'язань з названого податку, задекларованих платником у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2014 - 2016 роки, в інтегрованих картках формувались незаконні суми податкового боргу та були нараховані суми штрафу за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання і пені. Про протиправність таких дій податкової інспекції свідчать ті обставини, що раніше виставлені податкові вимоги №3112-25 від 24.02.2015 і №24355-25 від 07.10.2015 та рішення про опис майна у податкову заставу, податкове повідомлення-рішення від 17.03.2016 № були скасовані у судовому та/або досудовому порядку як протиправні (а саме: відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2016 у справі №826/18494/15, рішень Головного управління ДФС у м. Києві №4297/Ш/26-15-16-01-17 від 30.12.2015 і № 3597/Ш/26-15-10-02-16 від 20.05.2016). Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 у справі №826/13133/16 визнано протиправними дії та бездіяльність, зобов'язано державну податкову інспекцію внести певні зміни до інтегрованих карток ОСОБА_1 Разом з тим, контролюючим органом не було вжито заходів щодо приведення даних інтегрованих карток платника податку на доходи фізичних осіб (позивача) у відповідність до дійсних обставин справи, що призвело до утворення в інтегрованій картці позивача нової суми податкового боргу та виставлення відповідачем 1 оспорюваних податкової вимоги №88021-17 від 23.10.2017 і прийняття у взаємозв'язку з цим рішення №88021-17 від 23.10.2017 про опис майна у податкову заставу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.12.2017 відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

02.03.2018 та 06.04.2018 від позивача до канцелярії суду надійшли заяви про уточнення позовних вимог. В тексті останньої з поданих заяв про уточнення позовних вимог (вх. №39327 від 06.04.2018) позивач виклав позовні вимоги у наступній редакції: 1) визнати протиправними дій Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві з формування та направлення податкової вимоги №88021-17 від 23.10.2017 про необхідність сплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) податкового боргу в розмірі 64 472,49 грн. за результатами річного декларування за 2016 рік; 2) визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві №88021-17 від 23.10.2017 про необхідність сплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) податкового боргу в розмірі 64 472,49 грн. за результатами річного декларування за 2016 рік; 3) визнати протиправними дій Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві з опису майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) у податкову заставу на підставі податкової вимоги №88021-17 від 23.10.2017; 4) визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві №88021-17 від 23.10.2017 про опис майна у податкову заставу платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1); 5) зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві та Державну фіскальну служби у м. Києві та Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві внести зміни до інтегрованих карток платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), шляхом внесення записів про відсутність податкового боргу та штрафних санкцій за результатами річного декларування за 2016 рік та за результатами сплати податкових зобов'язань за 2016 рік, а також шляхом видалення з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1) записів:

- від 19.02.2017 № 17D - про самостійне нарахування податкових зобов'язань зі строком сплати 19.02.2017;

- від 19.02.2017 № 9ЕЄ - про зменшення переплати;

- від 19.02.2017 № 99Р - про зменшення переплати;

- від 19.02.2017 № 951 - про збільшення недоїмки на суму 64472,49 грн., а в наявному в інтегрованій картці платника податків записі від 28.02.2017 року № М02 виключити відомості про суму пені 5 870,93 грн., залишок несплаченої пені в сумі 5 870,93 грн., а в стовпчику «переплата» змінити суму 131 586,03 грн. на суму 200 000,00 грн. Вказана заява позивача прийнята судом та залучена до матеріалів справи.

У судових засіданнях у справі позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.04.2018, повністю, а представник відповідачів заперечував проти позову з підстав та мотивів, що наведені у тексті його відзиву на позов.

Свої заперечення відповідачі мотивували тим, що згідно інтегрованих карток станом на 23.10.2017 за позивачем обліковувався податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у сумі 64 472,49 грн., у зв'язку з чим була прийнята податкова вимога №88021-17 від 23.10.2017. Також на виконання вимог ст. 89 Податкового кодексу України було прийнято рішення №88021-17 від 23.10.2017 про опис майна платника (позивача) у податкову заставу. Водночас представник відповідачів у тексті відзиву зазначив про сплату позивачем податкового боргу, внаслідок чого оспорювану податкову вимогу було відкликано в порядку ст. 60 Податкового кодексу України.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У січні та лютому 2017 року ОСОБА_1 подав до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві звітну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік (датовану 31.01.2017) та уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік (датовану 24.02.2017), в яких він задекларував податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету у загальному розмірі 437 075,66 грн., в тому числі: податок у розмірі 387 226,82 грн., - за результатами оподаткування доходів, отриманих з джерел за межами України, та податок у розмірі 49 848,84 грн. - за результатами оподаткування чистого доходу, отриманого від підприємницької діяльності.

Упродовж лютого 2017 року ОСОБА_1 сплатив до держаного бюджету кошти на загальну суму 427 455,19 грн. в оплату податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік, що засвідчується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень №В881048608 від 14.02.2017, № В881041632 від 16.02.2017, № В881040984 від 16.02.2017, № 110 від 16.02.2017, № В881031094 від 17.02.2017, № 112 від 17.02.2017, а також зафіксовано в інтегрованій картці платника податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, - ОСОБА_1 за 2017 рік. Також позивач в тексті своєї заяви про уточнення позовних вимог від 06.04.2018 вказує на наявну в інтегрованій картці переплату у розмірі 17 тис. грн., яка мала бути зарахована контролюючим органом в рахунок залишку оплати податку за 2016 рік.

Поряд з цим, за даними наданої представником відповідачів витягу із вказаної інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, - ОСОБА_1 за 2017 рік (станом на 28.02.2017), станом на 31.12.2016 за позивачем обліковувався податковий борг у розмірі 48 728,65 грн. (в тому числі недоїмка - 38 589,48 грн. та сума пені - 10 139,17 грн.). Дана податкова заборгованість була погашена за рахунок сплачених позивачем 14.02.2017 та 16.02.2018 сум коштів в оплату податку за 2016 рік, та в результаті чого за періоди з 20.05.2016 по 13.02.2017, 06.07.2016 по 13.02.2017, 06.07.2016 по 15.02.2017 в картці в автоматичному режимі нарахована пеня на загальну суму 6 123,37 грн. При цьому, задекларована позивачем сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 437 075,66 грн. була нарахована в такій інтегрованій картці до сплати 19.02.2017 (тобто, в тому числі сума податку задекларована не за результатами здійснення підприємницької діяльності). При цьому, станом на 19.02.2017 в інтегрованій картці платника (позивача) обліковувалась переплата у сумі 372 603,17 грн. Після зарахування суми переплати в рахунок оплати нарахованого до сплати податкового зобов'язання з податку у сумі 437075,66 грн., в інтегрованій картці сформувалась податкова заборгованість (недоїмка) у розмірі 64 472,49 грн.

В подальшому на адресу позивача надійшла податкова вимога ГУ ДФС у м. Києві від 23.10.2017 №88021-17 (далі - податкова вимога), згідно якої станом на 22.10.2017 за платником (позивачем) обраховується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 64 472,49 грн. (з них недоїмки 64 472,49 грн.).

Також в той же день позивач отримав рішення ГУ ДФС у м. Києві від 23.10.2017 про опис майна, що перебуває у власності платника податків - ОСОБА_1, у податкову заставу в порядку ст. 89 Податкового кодексу України.

Пізніше позивач отримав лист ГУ ДФС у м. Києві від 30.10.2017 №16614/Ш/26-15-17-03-27, яким контролюючий орган повідомив про наявність у ОСОБА_1 станом на 30.10.2017 податкового боргу у сумі 64 472,49 грн. та запропонував у встановлений термін надати перелік майна з метою складання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави.

Позивач стверджує, що вказана у податковій вимозі від 23.10.2017 №88021-17 сума податкового боргу утворилась в інтегрованій картці штучно, внаслідок неправомірних дій ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо проведення в інтегрованих картках платника податку (ОСОБА_1) за 2014, 2015 і 2016 роки задекларованих останнім сум податку від доходів, отримання не за результатами здійснення підприємницької діяльності, невірними датами нарахувань до сплати (а саме: раніше встановленого п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України строку сплати податку). Внаслідок таких дій контролюючого органу, безпідставно були: нарахована сума пені у розмірі 56 517,92 грн. (сукупно періоди нарахування з 20.02.2015 по 23.07.2015), у зв'язку з нібито несвоєчасною сплатою податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 372 226,82 грн., задекларованого у податковій декларацій про майновий стан і доходи за 2014 рік; визначено штраф у сумі 74 445,36 грн. за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 372 226,82 грн., задекларованого у податковій декларацій про майновий стан і доходи за 2014 рік, - згідно податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 17.03.2016 №006751202; ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві виставлені податкові вимоги №3112-25 від 24.02.2015 на суму податкового боргу 372 226,82 грн. і №24355-25 від 07.10.2015 на суму податкового боргу 56 517,92 грн. та прийняті рішення про опис майна у податкову заставу; нарахована сума пені у розмірі 10 139,17 грн. (сукупно періоди з 20.05.2016 по 17.07.2016).

Позивач стверджує, що обставини протиправності таких дій та рішень державної податкової інспекції були встановлені як в досудовому порядку, - безпосередньо ГУ ДФС у м. Києві, так і в судовому порядку. А саме:

- постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2016 у справі №826/18494/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкової вимоги і рішення про опис майна у податкову заставу позов задоволений повністю. Визнано протиправними дії ДПІ в Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві по формуванню та направленню податкової вимоги від 24.02.2015 №3112-25. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ДПІ в Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 24.02.2015 №3112-25. Визнано протиправними дії ДПІ в Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві по опису майна ОСОБА_1 у податкову заставу на підставі податкової вимоги від 24.02.2015 №3112-25. Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ в Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про опис майна у податкову заставу від 18.03.2015 №558/26-59-25-01-14. Зокрема, за результатами розгляду цієї справи Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку, що податок на доходи фізичних осіб у розмірі 372 226,82 грн. сплачено ОСОБА_1 у липні 2015 року з дотриманням строків встановлених п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, тобто до 01 серпня 2015 року, а відтак висновок ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо порушення позивачем строків сплати податку на доходи фізичних осіб, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України є необґрунтованим. За даними бази даних Єдиний державний реєстр судових рішень вказана постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2016 у справі №826/18494/15 набрала законної сили;

- рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 30.12.2015 №4297/Ш/26-15-16-01-17 в порядку адміністративного оскарження скасовано податкову вимогу ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві №24355-25 від 07.10.2015 на суму податкового боргу 56 517,92 грн. (копія такого рішення у матеріалах справи відсутня, водночас факт наявності такого відповідачами не заперечується);

- рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 20.05.2016 №3597/Ш/26-15-10-02-16 в порядку адміністративного оскарження було скасоване податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 17.03.2016 №006751202 (копія такого рішення у матеріалах справи відсутня, водночас факт наявності такого відповідачами не заперечується);

- постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 у справі №826/13133/16 за позовом ОСОБА_1 до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії такий позов задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.06.2017 у цій справі - скасовано. Прийнято нову постанову, якою: визнано протиправними дії ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві по розподілу сплачених ОСОБА_1 платіжними дорученнями від 19.02.2016 податкових зобов'язань з оплати податку на доходи фізичної особи у розмірі 149 561,96 грн. на погашення податкового боргу, штрафних санкцій та пені у розмірі 56 517,92 грн. Визнано протиправною бездіяльність ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо проведення зворотного віднесення протиправно списаних в оплату податкового боргу, штрафних санкцій та пені у розмірі 56 517,92 грн. у рахунок сплати ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік, визначеного за результатами річного декларування. Зобов'язано ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві внести зміни до інтегрованих карток платника податків ОСОБА_1 шляхом зворотного віднесення протиправно списаних в оплату податкового боргу, штрафних санкцій та пені коштів у розмірі 56 517,92 грн. у рахунок сплати податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік, визначеного за результатами річного декларування. Зобов'язано ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві внести зміни до інтегрованих карток платника податків ОСОБА_1 шляхом зміни статусу повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі від 17.03.2016 № про застосування до позивача, як платника податків фізичної особи-підприємця, штрафних санкцій у розмірі 74 445,36 грн. за порушення строку сплати грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб статус «Скасовується в адміністративному порядку». За даними бази даних Єдиний державний реєстр судових рішень вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 набрала законної сили.

Разом з тим, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 у справі №826/13133/16 контролюючим органом повністю виконана не була, по що свідчать факт направлення позивачу оспорюваних податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу від 23.10.2017 та наявність в інтегрованих картках платника податку на доходи фізичних осіб (позивача) недостовірних відомостей щодо дат нарахувань до сплати сум грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та своєчасності сплати платником таких грошових зобов'язань.

Вважаючи зазначені дії відповідачів та рішення від 23.10.2017 протиправними, і такими, що порушують його права, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Податковим зобов'язанням в розумінні пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції чинній на момент прийняття оспорюваних рішень) є сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, «грошове зобов'язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом норм п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

При цьому, у силу норм п. 31.3 ст. 31 ПК України строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Пунктами 38.1 і 38.3 ст. 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов'язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Так, відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок є тим документом, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Так, зокрема, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 розд. IV «Податок на доходи фізичних осіб» ПК України передбачено, що якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

У силу норми п. 179.1 ст. 179 ПК України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Водночас за змістом п. 177.11 ст. 177 ПК України фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

Відповідно до пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб-підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

За загальним правилом терміну сплати податків, визначеним в абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Поряд з цим, приписами п. 177.6 ст. 177 ПК України встановлено, що у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

У свою чергу, нормою п. 179.7 ст. 179 ПК України визначено, що фізична особа зобов'язана самостійно до 01 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Правовий аналіз наведених вище норм Податкового кодексу України дає підстави для висновку про те, що фізична особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець зобов'язана декларувати як доходи отримані за результатами господарської діяльності, так і інші доходи, що не пов'язані з такою діяльністю. При цьому, Податковим кодексом України розмежовано строки сплати податку на доходи фізичних осіб отриманих платником - фізичною особою та платником - фізичною особою-підприємцем. Так, податок з доходів фізичних осіб з доходів отриманих від здійснення підприємницької діяльності підлягає сплаті у строки визначені п. 57.1 ст. 57 ПК України, натомість податок з доходів, які не пов'язані з підприємницькою діяльністю особи, підлягає сплаті у строки визначені п. 179.7 ст. 179 ПК України.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець з 23.11.2011.

Судом встановлено, що за звітні періоди 2014 - 2016 роки ОСОБА_1 подав річні податкові декларації про майновий стан і доходи (копії таких декларацій наявні у матеріалах справи), в яких задекларував як суми доходу, отриманого за результатами здійснення підприємницької діяльності, так і доходу, що не пов'язаний з підприємницькою діяльністю. Тобто, позивачем були задекларовані податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, щодо сплати яких Податковим кодексом встановлені різні строки сплати.

Так, згідно поданих податкових декларацій про майновий стан і доходи:

- за 2014 рік ОСОБА_1 задекларував загальний розмір податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, 372 226,82 грн., в тому числі: податкове зобов'язання у сумі 387 226,82 грн., - за результатами оподаткування доходів, отриманих у вигляді заробітної плати (розмір податкового зобов'язання 763,58 грн.) та доходу, отриманого з джерел за межами України (розмір податкового зобов'язання 371 463,24 грн.);

- за 2015 рік ОСОБА_1 задекларував загальний розмір податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, 443 044,34 грн., в тому числі: податкове зобов'язання у розмірі 405 599,43 грн, -. за результатами оподаткування доходу, отриманих у вигляді заробітної плати (розмір податкового зобов'язання 608,99 грн.), та доходу, отриманого з джерел за межами України (розмір податкового зобов'язання 404990,44 грн.); податкове зобов'язання у розмірі 37 444,91 грн., - за результатами оподаткування чистого доходу, отриманого від підприємницької діяльності;

- за 2016 рік ОСОБА_1 задекларував загальний розмір податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, 437 075,66 грн., в тому числі: податкове зобов'язання у розмірі 387 226,82 грн., - за результатами оподаткування доходів, отриманих з джерел за межами України (розмір податкового зобов'язання 371 463,24 грн.); податкове зобов'язання у розмірі 49 848,84 грн., - за результатами оподаткування чистого доходу, отриманого від підприємницької діяльності.

Таким чином, враховуючи наведений вище правовий аналіз норм Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що отриманий позивачем дохід як фізичною особою та не пов'язаний з його господарською діяльністю, підлягав оподаткуванню за загальними правилами встановленими зазначеним Кодексом для фізичних осіб, зокрема з дотриманням строку сплати податку відповідно до п. 179.7 ст. 179 ПК України.

Як вбачається з текстів наявних у матеріалах справи витягів з інтегрованих карток платника податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, - ОСОБА_1 за 2015 - 2017 роки, та наданих позивачем копій платіжних доручень за період лютий 2017 року, сплата задекларованих сум податку за вказані звітні періоди здійснювалось позивачем у повному обсязі та з дотриманням строків, встановлених п. 57.1 ст. 57 ПК України - в частині сплати податкових зобов'язань, задекларованих за результатами оподаткування доходів, отриманих від підприємницької діяльності, та п. 179.7 ст. 179 ПК України - в частині сплати податкових зобов'язань, задекларованих за результатами оподаткування доходів, отриманих не від підприємницької діяльності.

Разом з тим, зі змісту вказаних витягів з інтегрованих карток видно, що нарахування до сплати податкових зобов'язань з податку, як тих, що були задекларовані позивачем в загальному порядку, так і тих, що задекларовані як фізичною-особою підприємцем в межах підприємницької діяльності, були проведені контролюючим органом датами граничного строку, визначеного відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України. А саме, 19.02.2015 проведено до сплати податкове зобов'язання у розмірі 372 226,82 грн., 19.02.2016 проведено до сплати податкове зобов'язання у розмірі 427 920,28 грн., 06.04.2016 проведено до сплати податкове зобов'язання у розмірі 7 816,09 грн., 19.02.2017 проведено до сплати податкове зобов'язання у розмірі 437 075,66 грн. Тобто, нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, задекларованих позивачем в загальному порядку за звітні періоди 2014 - 2016 роки, здійснювалось контролюючим органом (відповідачем 2) без дотримання законодавчо встановленого їх граничного строку сплати, - до серпня року, що настає за звітним.

У свою чергу нарахування контролюючим органом в інтегрованих картках до сплати позивачу сум грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб без дотримання розмежування строків, визначених п. 57.1 ст. 57 і п. 179.7 ст. 179 ПК України, зумовило формування в таких інтегрованих картках упродовж періоду з 19.02.2015 по 31.12.2017 сум недоїмок та нарахування штрафу і сум пені у зв'язку з несвоєчасною сплатою узгоджених грошових зобов'язань. Зокрема, протягом 2015 року: 19.02.2015 здійснено нарахування недоїмки у розмірі 372 226,82 грн., та нарахування суми пені сукупно за періоди з 20.02.2015 по 23.07.2015 у розмірі 56 517,92 грн. у зв'язку з несвоєчасним погашенням такої недоїмки; протягом 2016 року: 19.02.2016 здійснено нарахування недоїмки у розмірі 427 920,28 грн., нарахування 02.04.2016 штрафу у розмірі 74 445,36 грн. у зв'язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік, та нарахування сум пені сукупно за періоди з 20.05.2016 по 17.07.2015 у розмірі 10 139,17 грн. у зв'язку з несвоєчасним погашенням недоїмки і попередньо нарахованої пені (56 517,92 грн.); в 2017 році: 19.02.2017 здійснено нарахування недоїмки у розмірі 64 472,49 грн., та нарахування сум пені сукупно за періоди з 20.05.2016 по 13.02.2017, 06.07.2016 по 15.02.2017 у розмірі 6 123,37 грн. у зв'язку з несвоєчасним погашенням недоїмки і попередньо нарахованої пені.

Дані обставини відповідачами в ході судового розгляду справи нормативно та документально спростовані не були, та були встановлені Окружним адміністративним судом міста Києва та Київським апеляційним адміністративним судом під час розгляду справ №826/18494/15 і №826/13133/16 (а саме: в частині обставин нарахування та сплати ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб за період 2014 рік).

Між тим, в розумінні пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, набуває статусу податкового боргу.

У силу приписів абз. 1 і 3 п. 87.1 ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника).

Одночасно п. 87.9 ст. 87 ПК України закріплено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 цього Кодексу).

Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що «податкова вимога» - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

В силу норми п. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Також, механізми формування та форми податкової вимоги у спірний період були врегулювані Порядком направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №576 (що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1840/24372 та діяв до 08.09.2017) та чинним нині Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24 липня 2017 р. за N 902/30770).

Зокрема, згідно положень розд. ІІІ зазначених Порядків податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів.

Відтак, з аналізу вищенаведених норм права вбачається, що право на формування податкової вимоги виникає у податкового органу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому, така податкова вимога формується автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів, зокрема, даних відповідних інтегрованих карток.

Враховуючи вищенаведені норми права та встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку про протиправність дій ГУ ДФС у м. Києві щодо формування та направлення на адресу ОСОБА_1 податкової вимоги від 23.10.2017 №88021-17, оскільки сума податкового боргу у розмірі 64 472,49 грн. була утворено штучно та за відсутності факту несвоєчасної сплати позивачем узгоджених сум грошових зобов'язань, задекларованих у податкових деклараціях за 2014 - 2016 роки.

При цьому, згідно даних витягу з інтегрованої картки платника за 2018 рік (станом на 28.02.2018) сума податкового боргу у розмірі 62 543,04 грн. була погашена 05.02.2018 повністю за рахунок коштів, сплачених позивачем.

У силу приписів пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі (п. 60.2 ст. 60 цього Кодексу).

За даними наданого представником відповідачів скріншоту з автоматизованої інформаційної системи органів ДФС станом на момент розгляду справи судом податкова вимога №88021-17 від 23.10.2017 відкликана, як погашена платником.

Таким чином, з урахуванням того, що представником відповідачів документально підтверджено обставини погашення такої оспорюваної податкової вимоги та відкликання її в порядку п. 60.1 і п. 60.2 ст. 60 ПК України, то така податкова вимога, на думку суду, наразі не порушує прав та інтересів позивача, а тому позовні вимоги про визнання податкової вимоги протиправною та її скасування задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 88.1 і 88.2 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Згідно до пп. 89.1.1 п. 89.1 ст. 89 цього Кодексу право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Отже, виходячи зі змісту вказаних вище норм ПК України право податкової застави виникає виключено з дня виникнення податкового боргу.

Положеннями п. 1 розд. ІІ Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 року №586 (що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.07.2017 за № 859/30727) встановлено, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

Під час судового розгляду справи сторони не подали до суду документальних доказів фактичного здійснення ГУ ДФС у м. Києві опису майна позивача та реєстрації у відповідному Державному реєстрі податкової застави на майно позивача, та про наявність таких суд не повідомили.

Таким чином, з урахуванням того, що станом на день винесення рішення про опис майна у податкову заставу, податковий борг позивача був сформований всупереч норм ПК України, то ГУ ДФС у м. Києві приймаючи оспорюване рішення від 23.10.2015 №88021-17діяло в порушення норм пп. 89.1.1 п. 89.1 ст.89 ПК України і Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, а тому дії щодо прийняття такого рішення і направлення позивачу, а також саме рішення підлягають визнанню протиправними, рішення про опис майна у податкову заставу також підлягає скасуванню.

Що стосується решти заявлених позивачем вимог, то суд зазначає наступне.

Чинним наразі Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881), визначено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу (п. 1 Розділу II Порядку N422).

Тобто, інтегрована картка є документом, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. Зазначення в ньому сум недоїмки та пені, які не підлягають сплаті в даному випадку, але в картці зазначені як наявна заборгованість порушує права позивача, оскільки відображає суму не існуючого податкового боргу та впливає на стан подальших розрахунків по податку.

Згідно з положеннями п. 5 розд. І Порядку №422, контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов'язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

У разі встановлення, що перекручення (викривлення) показників допущене у результаті умисних дій працівників органів ДФС, такі працівники притягуються до відповідальності у встановленому законодавством порядку.

Первинними документами, на підставі яких вносяться первинні показники до інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, є: ухвала суду про відкриття провадження; ухвала про забезпечення позову; ухвала суду про відкриття апеляційного провадження; ухвала суду про відкриття касаційного провадження; ухвала суду касаційної інстанції про зупинення виконання рішення; рішення суду, прийняте по суті, що набрало законної сили (перша інстанція, апеляційна чи касаційна інстанція, Верховний Суд України) (п. 2 Розділу VII Порядку №422).

На підставі викладеного, суд вважає можливим застосування такого способу захисту порушеного права позивача як зобов'язання ГУ ДФС у м. Києві (уповноважено відповідно до пп. 191.1.10 п. 191.1 ст. 191 ПК України на вчинення дій із ведення обліку податків, зборів, платежів) виключити з інтегрованої картки ОСОБА_1 за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» за кодом бюджетної класифікації 11010500, записи про нарахування податкової заборгованості, в тому числі сум недоїмки та пені, нарахованих у зв'язку та внаслідок подання ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік (реєстр. від 07.02.2017) та сплати ним податкових зобов'язань, задекларованих у такій податковій декларації.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволення позовних вимог.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи платіжних доручень від 30.10.2017 №179 і від 15.12.2017 №189, ОСОБА_1 під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 3 204,72 грн. Виходячи з розміру задоволених позовних вимог на користь позивача за рахунок відповідача 1 підлягають присудженню судовий збір у розмірі 2560 грн.

Керуючись статтями 77, 139, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця реєстрації: 01601, АДРЕСА_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) та Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, адреса місцезнаходження: м. Київ, провул. Політехнічний, 5а) про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо формування та направлення ОСОБА_1 рішення №88021-17 від 23.10.2017.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо прийняття та направлення ОСОБА_1 рішення №88021-17 про опис майна у податкову заставу.

Визнати протиправним та скасувати рішення №88021-17 про опис майна у податкову заставу.

Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві виключити з інтегрованої картки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» за кодом бюджетної класифікації 11010500, записи про нарахування податкової заборгованості, в тому числі сум недоїмки та пені, нарахованих у зв'язку та внаслідок подання ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік (реєстр. від 07.02.2017) та сплати ним податкових зобов'язань, задекларованих у такій податковій декларації.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити здійснені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця реєстрації: 01601, АДРЕСА_1) документально підтверджені судові витрати у розмірі 2 560 грн. (дві тисячі п'ятсот шістдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок

Повний текст рішення виготовлено 06.06.2018.