Справа № 226/1341/18
Суддя: Петунін І. В.
Дата ухвалення: 2018-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/1341/18
Справа № 226/1341/18
Провадження № 2-а/226/29/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

за участю секретаря Альберті О.В.

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Мирноградського відділення Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача поліцейського СРПП Мирноградського відділення Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до постанови НК № 907942 від 01.05.2018, винесеної відповідачем, до нього було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4255 грн. за ст.126 ч.1 КУпАП. Згідно постанови, 01.05.2018 о 15.00 год. він у м.Мирнограді Донецької області, по вул.Свободи, керував автомобілем НОМЕР_1 та не предявив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п.2.1 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Вважає зазначену постанову незаконною з огляду на наступне.

Зазначеного правопорушення він не скоював. Обєктивна сторона вказаного правопорушення визначає відповідальність за нього тільки водія, як особи, яка керувала транспортним засобом без посвідчення на право керування транспортним засобом, або відмовилася з будь-яких причин предявити поліцейському для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом після зупинки транспортного засобу при здійсненні поліцейським контролю за дотриманням ПДР його учасниками. Однак, 01.05.2018 о 15.00 год. транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 він не керував, бо у цей час знаходився у дворі свого будинку за адресою: вул.Свободи, 16, м.Мирноград разом зі своєю дружиною, а його автомобіль знаходився у гаражі. Ці факти можуть підтвердити його дружина ОСОБА_4 та його зять ОСОБА_5, сусідка з буд.19 по вул.Свободи м.Мирноград ОСОБА_6, її зять ОСОБА_7 У вказаний у постанові час поліцейські його не зупиняли, посвідчення на право керування транспортним засобом предявити не вимагали, а просто приїхали до нього додому. Тобто, на той момент учасником дорожнього руху він взагалі не був, вимоги ПДР на нього не розповсюджувалися, а тому порушити їх він не міг і підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності не було. Крім того, зазначені у постанові обставини правопорушення фактично описують, нібито, вчинення ним порушення вимог п.2.4а) ПДР непредявлення для перевірки посвідчення водія, однак в постанові вказано, що він порушив саме п.1.1 а), бо такого посвідчення при собі 01.05.2018 о 15.00 год. під час керування не мав. Тобто поліцейським в постанові навіть невірно зазначений пункт ПДР, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. Була порушена ст.279 КУпАП. Жодних доказів вчинення ним цього адміністративного правопорушення, відповідач не мав та до матеріалів справи вони не долучені.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив суду, що 01.05.2018 він попросив чоловіка відвезти його на кладовище. Коли їхали додому, автомобіль почав троїти. Доїхали до гаражу та цей чоловік пішов додому. Автомобіль залишився посеред вулиці Свободи, 16, навпроти гаражу. Через деякий час проїжджав наряд, запитали, чому кинули автомобіль посеред вулиці, його співмешканка відповіла, що машина зламана та наряд уїхав. Коли вони заштовхали машину у гараж та закрили ворота, знову підїхала поліція. Запитали чий автомобіль, він відповів, що його. Співмешканка винесла портмоне та показала наряду права зі своїх рук, віднесла портмоне на місце. У цей час поліцейські вимагали, щоб він вийшов з двору, він відмовився. Коли почав закривати хвіртку, його заламали, одягли кайданки та відвезли у відділення поліції. Там склали протокол, що він керував автомобілем, але не надав водійське посвідчення. Він цей протокол не підписав, після цього пропонували їхати на освідування, він відмовився, тому що був випивши. Після цього вони закликали свідків, щоб ті підписали, що він відмовся від освідування. Після цього відпустили. Керував машиною ОСОБА_5 чоловік його сестри. На кладовище їздили ОСОБА_5, ОСОБА_4 та він. На кладовищі він вживав алкоголь. Приїхали приблизно о 14.30 год. Патруль побачили хвилин через 5, він був з дружиною у дворі. У цей час в автомобілі нікого не було. Наряд повернувся близько 15.00 год. ОСОБА_8 цей час він зі співмешканкою заштовхали автомобіль у гараж. Коли приїхав наряд, автомобіль був вже у гаражі, а він у дворі. Просили вийти, тому що він керував автомобілем у нетверезому стані. У той день він не керував автомобілем взагалі. Причини затримання, право на захист йому не пояснили. У поліції перебував близько 2 год. Він розумів, що розглядається його справа про адміністративне правопорушення, права йому ніхто не розяснював. Складали 2 документи, протокол щодо керування у стані спяніння та постанову про відмову надати права. Копії цих документів він не отримав. Свідки були, як ставили автомобіль в гараж, але відмовляються їхати, бо кажуть, що на них теж надінуть кайданки. Документи: права, техпаспорт були у бардачку автомобіля. Коли штовхали автомобіль у гараж, за кермом не було нікого. Відстань де був автомобіль до воріт гаражу близько 4-х метрів. У нього відкриті категорії ОСОБА_8 2 м, на відстані якої показувала права дружина, можливо прочитати текст прав та техпаспорту, якщо добрий зір.

Представник позивача підтримав позов та пояснив, що на теперішній час у суді триває розгляд протоколу щодо позивача за ст.130 КУпАП. Позивач учасником дорожнього руху не був, автомобілем не керував, його не зупиняв працівник поліції.

Відповідач пояснив суду, що позов визнає частково. 01.05.2018 йому надійшла інформація про те, що автомобіль ВАЗ 2107 білого чи сірого кольору рухався по вул.Соборній з непрямолінійною траєкторією, після чого зупинився біля магазину «Щедрий кошик» та з нього вийшов водій, який направився до магазину з однією із зовнішніх ознак алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода. Після цього він направився на службовому автомобілі у вказаний район. Прибувши до магазину, ВАЗ 2107 не було і він продовжив патрулювати територію Через декілька хвилин побачив даний автомобіль, який стояв по вул.Свободи біля буд.16 посеред проїзної частини та який заважав руху транспортних засобів. Біля двору був чоловік з жінкою, у яких він дізнався, хто володіє даним автомобілем. Цей чоловік відповів, що це його автомобіль та на його зауваження, про те що автомобіль перешкоджає руху транспортним засобам, відмовив убрати свій автомобіль та повідомив, що це його машина і він ставить її там, де заманеться. Після цього він поїхав далі по вул.Свободи та розвернувшись, виїхав на вул.Соборну та вирішив підїхати ще раз до вул.Свободи, 16, щоб переконатись, що авто прибрали з проїзної частини. Під час підїзду до будинку, він побачив, як позивач знаходився за кермом та заганяв свій автомобіль у гараж, а його жінка відразу після цього закрила ворота гаражу. Після цього він зупинився, почекав, коли вийдуть заявник зі двору зі своєю жінкою, відрекомендувався та попросив заявника надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію автомобіля. Заявник відмовив йому, посилаючись, що він не керував автомобілем, а тільки загнав його до гаражу. Приблизно через 5-10 хв. жінка заявника винесла документи та показала йому. Документи були схожі на посвідчення водія, але він не міг впевнитися, що вони належать заявнику, оскільки їх показували приблизно з відстані 3-4 м, він не міг читати, що там написано. Заявник, на законну вимогу поліцейських про предявлення посвідчення водія не реагував, поводив себе агресивно у відношенні поліцейських та намагався сховатися у своєму дворі. Зробивши декілька попереджень заявнику, що до нього будуть застосовані фізична сила та спецзасоби, заявник продовжував поводити себе агресивно та не реагував на зауваження. Після чого ним було прийнято рішення про застосування до заявника фізичної сили та спецзасобів, який знаходився біля двору та він був доставлений до Мирноградського відділення поліції. Після, із заявника зняли кайданки, він був записаний до журналу відвідувачів та продовжував проводити себе агресивно по відношенню до співробітників поліції вже у відділенні поліції. Особа позивача встановлена за АРМОР, розяснені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, складена постанова за ст.126 ч.1 КУпАП та протокол адміністративного затримання з метою встановлення особи для складання адміністративних матеріалів. Із заявником поводилися ввічливо та надали можливість ознайомитись з матеріалами по справі і поставити свій підпис у постанові, на що він відмовився і про що є відеозапис. Також на заявника складений протокол за ст.130 КУпАП та запропоновано було проїхати до медичного закладу на визначення стану алкогольного спяніння. Той відмовився у присутності 2-х понятих і також при цьому був відеозапис. Під час відеозапису заявник казав, що не керував авто, а заганяв його до гаражу. При складанні адміністративних матеріалів, разом із заявником була присутня його співмешканка зять, який зі слів заявника керував даним автомобілем. Після складання адміністративних матеріалів за ст.ст.126 ч.1, 130 ч.1 КУпАП, протоколу адміністративного затримання, заявник був відпущений з приміщення поліції. Він, як працівник поліції повинен також не тільки прочитати посвідчення водія, а і переконатись, що вони не фальшиве. Визнає те, у постанові вказаний неправильний пункт ПДР, він мав на увазі п.2.4а). Інформація щодо автомобіля ВАЗ 2107 надійшла по телефону від співробітника поліції, але він не забажав представлятися, знаходився біля магазину «Щедрий кошик», назвав цифри номеру 5420 та марку автомобілю. Отримання інформації не фіксував, він тоді був на кварталі 40. Заявник не казав, що автомобіль зламаний, співмешканка була присутня при першій розмові. Повернувся знову до автомобіля через 5 хв. З ним був напарник Цимбалюк. У протоколі по ст.130 КУпАП він не памятає, чи вказував серію та номер посвідчення водія. Агресивність була виражена у гучній мові, нецензурних висловах у відношенні працівників поліції. У відділенні поліції своє прізвище, імя, по батькові заявник повідомив сам. Жінка та зять позивача казали, що він не керував автомобілем, але він не допитував їх, тому що вони є родичами позивача та зацікавлені у позитивному для позивача вирішення справа, а також заяв від них про це не надходило. Позивач перебував у поліції 2 години. Відмову від підпису зафіксована на відеозапису, а розяснення прав ні. На одному з відеозаписів є повідомлення заявника, що він заганяв автомобіль в гараж це доказ адміністративного правопорушення. Відеозапис не долучався до постанови, тому що постанова виноситься на місці. Потім відеозапис не долучив, тому що не знав, що постанова буде оскаржена. Якщо йде оскаржуваний позов, тоді він долучає наявні докази.

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що позивач це її співмешканець. Відповідача до цих подій не знала. 01.05.2018 приблизно о 13.00 год. позивач захотів зїздити на кладовище до батьків. Прийшов «Марик», відвіз їх на кладовище, привіз назад, залишив машину та побіг до своїх родичів. Тут проїжджала поліція, машина залишилась на дорозі, поліція проїхала прямо, а вони з чоловіком загнали машину. Коли вони проїжджали знову, то вони з чоловіком були вже у дворі. Поліція попросили документи, вони сказали, що загнали машину, сказали, що були випивши, оскільки 1 Травня та приїхали з кладовища. Позивач сказав, що б вона принесла документи, що й зробила та показувала їх поліції у своїх руках. Вона казала, щоб вони відстали, слово, за слово, поліцейські почали тягнути позивача, а вона його тягнула до себе. Тоді вона побігла до сусіда ОСОБА_5, сказала, що забрали позивача, щоб він сказав, що це він їх возив. Коли вона прибігла до поліції, тут позивача відпустили. Позивач у той день за кермом автомобіля не був. Поліцейський не пояснив причину, чого забирають позивача. Автомобіль заштовхали вона та позивач. Другий раз поліція підїхала, коли автомобіль вже був у гаражі. Автомобіль у них бежевого кольору. На кладовище їздили утрьох. Назад з кладовища за кермом був ОСОБА_5. По дорозі з кладовища ніде не зупинялися. Документи, які вона винесла, показала на відстані 0,5 м поліцейським. Показувала водійські права, більше нічого, потім поклала документи в салон автомобіля. Водійські права у співмешканця були книжкою.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що позивач це свояк. 01.05.2018 о 13.00 год. подзвонив позивач та попросив відвезти його на кладовище. Він їх відвіз туди, вони там посиділи десь біля години та потім приїхали додому. Він поставив машину прямо до гаражу і пішов додому, було десь 14.00 год. Приблизно о 15.00 год. йому подзвонили та сказали, що позивача забрали. Коли приїхали, позивач вже був без кайданків. Сказали, що був пяний. Позивач не бажав сідати за кермо, тому що випив. По дорозі з кладовища ні у які магазини не заїжджали, він сам не пє 13 років. В поліції він казав, що саме він їздив на машині, але нічого від нього не відбирали. По дорозі їх не зупиняли, ніхто документи не перевіряв.

Судом встановлено, що постановою серія НК № 907942 від 01.05.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1 КУпАП до 425 грн. штрафу. Згідно цієї постанови, 01.05.2018 о 15.00 годин на вул.Свободи в м.Мирноград водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, який не предявив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п.2.1 а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, постановив притягнути позивача до адміністративної відповідальності і накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с.6).

Згідно оглянутого у суді відеофайлу VID_20180501_155900, позивач поліцейському пояснив, що автомобілем не керував, у гараж автомобіль загнав.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, (далі ПДР України), водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо у транспортному засобі.

Відповідно до п.2.1а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

ОСОБА_8 змістом п.2.4а) ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також предявити для перевірки документи, зазначені у п.2.1.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

ОСОБА_8 змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, відповідачем у постанові серія НК № 907942 від 01.05.2018 неправомірно зазначено, що позивач порушив п.2.1а) ПДР України, замість правильного, виходячи зі змісту вказаної постанови, п.2.4а) ПДР України.

Крім цього, згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких випадках субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Таким чином, відповідач повинен був допитати ОСОБА_4В та ОСОБА_5 у якості свідків для всебічного, повного і обєктивного зясування всіх обставин справи, чого зроблено не було та призвело до винесення незаконної постанови, оскільки допитані у суді зазначені свідки, підтвердили у судовому засіданні, що позивач не керував зазначеним автомобілем.

Згідно ч.ч.2, 5 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.1853 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки правопорушення за ст.126 ч.1 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення дорожнього руху, то протокол не складається, зокрема й у випадку, коли особа оспорює допущене правопорушення.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, враховуючи, що у відповідача були пояснення свідків, які підтвердили, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а на відеозапису позивач також каже, що не керував автомобілем, а лише його загнав у гараж, до речі яким чином транспортний засіб був загнаний до гаражу не вказано, підстав для притягнення поліцейським позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.256 КУпАП, враховуючи вимоги ст.251 КУпАП та ст.77 КАС України, не було.

У звязку з вищевикладеним, доказами, які є у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням норм закону та підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, ст.19 Конституції України, ст.ст.23, 126, 245, 251, 258, 280, 287-289, 293 КУпАП та керуючись ст.ст.2, 5, 72-77, 242-244, 250, 268, 286, 293 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, мешкає за адресою: вул.Свободи, 16, м.Мирноград Донецької області, 85320, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 до поліцейського СРПП Мирноградського відділення Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3, мешкає за адресою: вул.Горького, 59, м.Мирноград Донецької області, 85320, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серія НК № 907942 від 01.05.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 за ст.126 ч.1 КУпАП та накладення штрафу у сумі 425 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.06.2018.

Суддя