Справа № 310/8598/17(2-а/310/313/17)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2018 року справа № 310/8598/17(2-а/310/313/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В.,

суддів: Чабаненко С.В. Чумака С.Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 квітня 2018 року у справі №310/8598/17 (головуючий 1-ї інстанції Черткова Н.І.) за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції Запорізького СРПП ст.лейтенанта ОСОБА_2 про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 07.12.2017 року звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до інспектора поліції Запорізького СРПП старшого лейтенанта ОСОБА_2, в якому просив скасувати постанову серії АР №373861 від 30.11.2017 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 квітня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при прийнятті постанови порушені норми матеріального та процесуального права, неповністю зясовано обставини, що мають значення для справи.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, клопотань до суду апеляційної інстанції про розгляд справи за їх участю не подавали.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР №373861 від 30.11.2017 року, винесеної інспектором поліції Запорізького СРПП ст.лейтенантом ОСОБА_2, 30.11.2017 року о 07 годині 12 хвилин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом держномер АР9825СУ в м.Запоріжжі по вулиці Тюленіна - вулиці Перемоги, не виконав вимоги дорожнього знаку (5.18 ПДР України «рух по смугам») ліворуч, скоїв рух прямо, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Зазначеною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції зазначив, що відповідач при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача правильно встановив наявність в діях останнього склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності повністю відповідає нормам КУпАП, у звязку з чим вимоги позивача про скасування постанови про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі по тексту - Правила), Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.8.4 Правил, зокрема, наказові знаки показують обовязкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Так, дорожній знак 5.18 «Напрямок руху по смузі» показує дозволений напрямок руху по смузі. Знак 5.18 із стрілкою, що зображає поворот ліворуч іншим чином, ніж це передбачено цими Правилами, означає, що на даному перехресті поворот ліворуч або розворот здійснюється з виїздом за межі перехрестя направо і обїздом клумби (розділювального острівця) у напрямку показанному стрілкою.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, в тому числі за порушення вимог дорожніх знаків, зупинки, стоянки у вигляді штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно тексту позову та апеляційної скарги позивач зазначає, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем було порушено вимоги КУпАП, оскільки інспектор розглянув справу на місті зупинки, без складання протоколу та не надав можливість йому скористатись своїми правами.

Колегія суддів вказані посилання апелянта до уваги не приймає з огляду на таке.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5рп/15 розяснено положення ч.1 ст.276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Таким чином, зазначеним рішенням розяснено, що словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

В даному випадку адміністративно-територіальною одиницею є місто Запоріжжя.

Відповідно до ст.ст.222, 258, 283 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.122 ч.1 КУпАП, розглядаються органами Національної поліції із винесенням за результатами такого розгляду постанов без попереднього складення протоколу про адміністративне правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектор Арський І.М., є уповноваженим працівником Управління патрульної поліції у м.Запоріжжі і має спеціальне звання «старший лейтенант поліції», а тому має повноваження розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, які вчиняються на території м.Запоріжжя.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначалось вище, згідно оскаржуваної постанови 30.11.2017 року о 07 годині 12 хвилин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом держномер АР 9825 СУ в м.Запоріжжі по вулиці Тюленіна - вулиці Перемоги, не виконав вимоги дорожнього знаку (5.18 ПДР України «рух по смугам») ліворуч, скоїв рух прямо, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з веб-камери інспектора поліції вбачається, що позивач заперечував проти порушення, зазначив, що на асфальті відсутня дорожня розмітка, а тому він рухався в тому ряду, який на його переконання дозволяв проїзд перехрестя прямо. При цьому позивач наявність дорожнього знаку 5.16 не заперечував.

Позивач ані в позові, ані в апеляційній скарзі не заперечує та не спростовує того факту, що керуючи автомобілем, не виконав вимоги дорожнього знаку (5.18 ПДР України «рух по смугам») ліворуч, скоїв рух прямо.

Судом апеляційної інстанції не виявлено будь-яких порушень відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.280 КУпАП, форма та зміст постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема нормам КУпАП.

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини, відсутні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги дорожнього знаку 5.18 ПДР України «рух по смугам», що підтверджується матеріалами справи, а тому на позивача відповідачем правомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., тобто в межах ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно позивача.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 квітня 2018 року у справі №310/8598/17 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 квітня 2018 року у справі №310/8598/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: С.Ю. Чумак