Справа № 686/15823/16-а
Суддя: Логінова С. М.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2018

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі Ленчицькій А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Хмельницької міської ради за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, посилаючись на те, що він є власником металевого павільйону площею 27,0 кв. м. який розташований за адресою: м. Хмельницький, вул. Шевченка 89, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 08.09.2015 року.

07.10.2015 року, протоколом №114 засідання постійної комісії з питань містобудування, земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, було вирішено доповнити комплексну схему стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Хмельницького тимчасовою спорудою для провадження підприємницької діяльності - павільйоном площею 30 кв. м. по вул. Шевченка (біля буд. №89) на умовах укладення договору про встановлення особистого строкового сервітуту з управлінням торгівлі та дотримання сучасних архітектурно-естетичних норм.

Нещодавно ОСОБА_1 дізнався про існування рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №530 від 28.07.2016 року «Про демонтаж тимчасових споруд, розміщених по вул. Шевченка, біля будинку №89 (відкритий майданчик для харчування) та по вул. Шевченка 85 (павільйон Любава)».

Позивач посилається на те, що, дане рішення прийняте з порушеннями вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню.

У вказаному рішенні наводиться перелік нормативно-правових актів, якими керувався відповідач, однак не конкретизується які ж саме статті законів підзаконних актів дозволили демонтувати тимчасову споруду по вул. Шевченка 85 у м. Хмельницькому (павільйон «Любава»).

Можливості, перевірити правомірність оскаржуваного рішення про демонтаж тимчасових споруд, на даний момент у позивача немає, оскільки із самого тексту рішення не конкретизуються норми законодавства, згідно яких до нього мають застосовуватися такі санкції.

Усі норми щодо благоустрою території навколо спірного павільйону, були дотримані та відображені у технічному паспорті на дане приміщення, зокрема схеми благоустрою, схеми розміщення ТС, ескізи, тощо.

ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржуваним рішенням було порушено його права як власника. На спірний павільйон «Любава», він набув права власності на підставі відплатного договору купівлі-продажу, а тому така власність набута ним на законних підставах.

Посадові особи виконавчого комітету, фактично вирішуючи спір про право, не повідомили позивача про засідання виконкому, не надали йому можливості висловити свої думки та заперечення, чим фактично позбавили його права на захист.

Вважає, що демонтаж спірного павільйону «Любава» є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

За таких обставин, у звязку із знесенням належного позивачу на праві власності павільйону «Любава», має місце непропорційне втручання в мирне володіння його майном, а отже було порушено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Попередній власник спірного павільйону, відкрито, законно користувався ним з 2001 року, тобто більше 15 років, а тому відповідно до вимог ст. 344 ЦК України, набув права користування земельної ділянкою під павільйоном.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і є правомочними, якщо в них бере участь більше половини від загального складу виконавчого комітету.

ОСОБА_1 посилається на те, що відповідачем, при прийнятті оскаржуваного рішення, було порушено його права як законного власника павільйону «Любава». Його не було повідомлено про дату і місце розгляду питання про демонтаж його павільйону, не було і належним чином повідомлено про результати розгляду даного питання.

Просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №530 від 28.07.2016 року «Про демонтаж тимчасових споруд, розміщених по вул. Шевченка, біля будинку №89 (відкритий майданчик для харчування) та по вул. Шевченка 85 (павільйон Любава)».

У подальшому позивач позовні вимоги збільшив і просив визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №530 від 28.07.2016 року «Про демонтаж тимчасових споруд, розміщених по вул. Шевченка, біля будинку №89 (відкритий майданчик для харчування) та по вул. Шевченка 85 (павільйон Любава)».

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №177 від 9.03.2017 року «Про демонтаж тимчасової споруди, розміщеної по вул. Шевченка, №89 у м. Хмельницькому».

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 14.03.2018 р. за клопотанням учасників процесу залучено як третю особу, без самостійних вимог ОСОБА_2

У судове засідання представник позивача не прибув, звернувшись до суду з заявою про розгляд справу у його відсутність, просив позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача звернувся до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, просила відмовити у задоволенні позову через його безпідставність.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у судове засідання не прибула, повідомлена про час та місце судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником металевого павільйону площею 27,0 кв. м. який розташований за адресою: м. Хмельницький, вул. Шевченка 89, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 08.09.2015 року.

Рішенням виконавчого комітету від 28.07.2016 № 530 та від 09.03.2017 № 177, вирішено демонтувати тимчасову споруди для провадження підприємницької діяльності, які розміщені на території міста без належних дозволів на їх розміщення.

Рішенням Хмельницької міської ради від 12.12.2012р. № 18 стверджено комплексну схему розміщення стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Хмельницького.

Відповідно до п. 4 даного рішення встановлено, що з моменту набрання чинності цим рішенням забороняється на території м. Хмельницького розміщення нових та розширення існуючих тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, за виключенням розміщення такої споруди : зупинкою для очікування пасажирам громадського транспорту. Міська рада, як місцевого самоврядування, визначила доцільні місця для розміщення стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, результатом чого стало затвердження схеми.

Рішенням міської ради від 05.03.2014 № 42 внесені зміни в рішення від 1 1.12, яким пункт 4 викладено в новій редакції, а саме: 3 моменту набрання чинності цим рішенням забороняється на території м. Хмельницького розміщення нових та розширення існуючих тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Перед прийняттям означеного рішення проводилась інвентаризація наявних споруд та вивчалась доцільність розміщення в тому чи іншому місці з врахуванням містобудівної документації, будівельних норм та правил.

Відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, Комплексна схема розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в межах вулиці (скверу, бульвару, провулку, узвозу, проїзду, площі, майдану тощо), мікрорайону (кварталу), населеного пункту це текстові та графічні матеріали, якими місця розташування тимчасових споруд, розроблені з урахуванням вимог будівельних, санітарно-гігієнічних норм, а також існуючих містобудівних обмежень, вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та раціонального використання територій, охорони історико-культурної спадщини, земельно-господарського устрою.

Судом встановлено, що тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності розміщена по вул. Шевченка, 89, у м. Хмельницькому відсутня у Комплексній схемі розміщення стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Хмельницького. Будь-яких рішень щодо її включення у вказану схему Хмельницька міська рада не приймала.

Судом критично оцінюється твердження позивача у тій частині, що згідно витягу з протоколу № 114 засідання комісії з питань містобудування, земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища від 07.10.2015 р., на якій було підтримано звернення попереднього власника тимчасової споруди - ОСОБА_4 про включення тимчасової споруди в Комплексну схему, оскільки дана пропозиція на засіданні Хмельницької міської ради підтримана не була та рішення про включення її не приймалось.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 N 10-рп/2010, положення ч. 1 статті 143 Конституції України, згідно з якою органи місцевого самоврядування вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції слід розуміти так, шо при вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як субєкти владних повноважень.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницької міської ради від 21.09.2016 № 55 було затверджено Порядок демонтажу тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та тимчасових конструкцій, яким передбачено чіткий порядок дій демонтажу тимчасових споруд, які розташовані на території міста без належних документів, які дають право на їх встановлення.

Відповідно до означеного Порядку було прийнято рішення виконавчого комітету 9.03.2017 р. № 177, яким на підставі акту обстеження було вирішено демонтувати тимчасову споруду павільйон по вул. Шевченка, 89 у м. Хмельницького.

Підставою прийняття даного рішення був акт від 12.02.2017 р., згідно якого було встановлено, що ОСОБА_1 самовільно розширив тимчасову споруду по вул. Шевченка, 89 у м. Хмельницького з 27 кв. м. до 73 кв. м.

Відповідно до Порядку ОСОБА_1 був направлений лист про необхідність самостійно до 10.02.2017 р. провести демонтаж тимчасової споруди - павільйону по вул. Шевченка, 89 у м. Хмельницькому, однак позивач не вчинив жодних дій щодо усунення порушень.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Суд приходить до висновку, що спірні рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради прийняті у відповідності до вимог та в межах повноважень, встановлених чинним законодавством України.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 08.09.2015 р. ОСОБА_1 придбав металевий павільйон площею 27,0 кв. м., який розташований за адресою вул. Шевченка, 89 у м. Хмельницькому. Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 28.07.2016 № 530 було вирішено демонтувати тимчасову споруду - павільйон Любава, розміщений по вул. Шевченка, 89. Спірні рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради не можуть бути розцінені як втручання у мирне володіння майном позивача з боку виконавчого комітету, оскільки рішення не направлені на позбавлення права власності ОСОБА_1 на придбаний ним металевий павільйон - рухоме майно. Окрім цього, позивач з його придбанням не набув права на земельну ділянку територіальної громади міста Хмельницького і на сьогодні розміщує на ній свою тимчасову споруду без належних документів, що є відповідно до вищевказаного Порядку демонтажу підставою для її знесення. Позивачу неодноразово надходили звернення про добровільне звільнення земельної ділянки, проте жодних дій з його боку вчинено не було.

Керуючись ст. ст. 242, 246 Кодексу адміністративного судочинства, ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні», суд

вирішив:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Хмельницької міської ради за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлено 07.05.2018 р.

Суддя Логінова С.М.