Справа № 817/1865/17
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2018 року м. Рівне №817/1865/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Янчар О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідача: представник не з'явився, третьої особи відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
про зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулась до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича (далі - відповідач) про зобов'язання включити дані про рахунок позивача до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" №980-053-000243652 від 20.05.2016 на суму 100000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 20.05.2016 між позивачем та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" №980-053-000243652, сума якого складала 100000,00 грн. Кошти по договору банківського вкладу були перераховані з іншого рахунку цього ж банку. Зазначає, що у зв'язку з початком процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13.07.2016 призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідатором банку та на сайті Фонду оприлюднено інформацію, що виплати гарантованої суми відшкодування вкладникам ПАТ "Банк Михайлівський" буде здійснюватись через установи банків-агентів Фонду. Звертаючись до банків-агентів з проханням виплатити гарантовану Фондом суму відшкодування, позивач отримала відмову з мотивів відсутності її даних в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. 17.11.2017 відповідачем їй надано довідку про стан рахунку, в якій вказано, що транзакції по перерахунку коштів на її депозитний рахунок НОМЕР_2 визнано нікчемним правочином. ОСОБА_1 не погоджується з такими діями відповідача, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження за позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича про зобов'язання вчинити певні дії. Роз'яснено, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції цивільного суду.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018 у справі №817/1865/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Суд апеляційної інстанції зазначив, що спір у даній справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвалою суду від 13.04.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою від 07.05.2018 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судовому засіданні 30.05.2018 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково повідомили, що відповідачем допущено обмеження виплати коштів за депозитним договором позивача у період ліквідації банку без жодних на те законодавчих підстав, що суперечить вимогам Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб", а уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський", допускаючи таке обмеження, діяв з перевищенням наданих йому повноважень. Вважають, що згідно з вимогами Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб" позивач мала б отримати кошти ще в липні 2016 року без будь-яких обмежень, проте такі кошти по день розгляду справи судом ОСОБА_1 не відшкодовані. Таким чином, просять позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач позовні вимоги не визнав, подавши відзив на позовну заяву (а.с.84-90), в обґрунтування якого вказав, що сума коштів, яка обліковується на банківських рахунках позивача, отримана останнім на умовах договору ОСОБА_1 та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" від 07.04.2016, та є сумою поверненої позики та процентів за користування нею. Відтак, позивач не може бути прирівняний до вкладника проблемного банку, оскільки правовідносини, які склались між ним та банком, не мають відношення до вкладу відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність". Крім цього, зазначає, що наказом Уповноваженої особи від 01.06.2016 №42/1 затверджені результати перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, викладені в Акті №2 Комісії, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з фізичних осіб у сумі 206980863,90 грн. Відтак, вважає, що кошти, які отримувались позивачем на його рахунок в ПАТ "Банк Михайлівський" на підставі договору позики, не є вкладом або коштами, прирівняними до вкладу у розумінні чинного законодавства, а також є коштами на рахунку позивача, які обліковуються внаслідок вчинення нікчемного правочину. За наведених обставин, просив в задоволенні позовних відмовити повністю.

Представник відповідача та третя особа на стороні відповідача в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с.80,82). Причин неприбуття суду не повідомили.

Третя особа на стороні відповідача письмових пояснень на позов та відзив не подавала.

Судом не визнавалась обов'язковою явка в судове засідання учасників справи.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.205 КАС України суд вважає за можливе розгляд справи здійснити за відсутності відповідача та третьої особи на стороні відповідача.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, враховуючи аргументи сторін, викладені в заявах по суті спору, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з урахуванням такого.

Суд встановив, що 07.04.2016 між позивачем (Сторона-1), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитно-інвестиційний центр" (Сторона-2), з іншої сторони, укладено договір №980-053-000217908. Тип договору: "Капітал+" (інвестиційний) (з виплатою процентів в кінці строку). Статтею 1 договору встановлено, що Сторона-1 передає Стороні-2 у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим Договором, а Сторона-2 зобов'язується повернути Стороні-1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених Договором. В Договорі також вказано, що сума коштів за договором - 100000,00 грн., строк користування коштами - не більше 42 днів, що складається з 3-х періодів тривалістю по 14 днів кожних, відлік яких починається з моменту підписання цього Договору (а.с.93).

Відповідно до довідки від 14.11.2017 про стан рахунку НОМЕР_2, виданої ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_1, встановлено, що 19.05.2016 з рахунку у ПАТ "Банк Михайлівський" НОМЕР_2 Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитно-інвестиційний центр" (далі - ТОВ "КІЦ") перераховано на рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" НОМЕР_2 кошти в сумі 100000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-053-000217908 від 07.04.2016" та в сумі 2856,83 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору №980-053-000217908 від 07.04.2016" (а.с.55).

Також суд встановив, що 20.05.2016 між позивачем (Вкладник) та ПАТ "Банк Михайлівський" (Банк) укладений договір №980-053-000243652 банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство". Згідно зі статтею 1 договору вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти Вкладника та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_3 у Гривні, що відкривається Банком на ім'я Вкладника, і зобов'язується виплачувати Вкладнику суму Вкладу та проценти на неї в порядку та на умовах, встановлених цим Договором та умовами розміщення вкладів фізичних осіб ПАТ "Банк Михайлівський", в т.ч. умовами дистанційного банківського обслуговування ПАТ "Банк Михайлівський". Відповідно до п. 2.1. статті 2 Договору, Банк приймає вклад на наступних умовах: вид вкладу - строковий вклад; назва банківського вкладу - строковий депозит "Перше знайомство"; початкова сума вкладу - 100000,00 грн.; строк розміщення вкладу 14 днів з дати укладення договору з 20.05.2016 по 03.06.2016; незнижувальний залишок 100000,00 грн.; банк сплачує проценти та суму вкладу на рахунок Вкладника НОМЕР_2 в ПАТ "Банк Михайлівський"; встановлено автоматичну пролонгацію Договору вкладу (а.с.52).

Платіжним дорученням №5037356 від 20.05.2016 позивач перерахувала з рахунку НОМЕР_2 у ПАТ "Банк Михайлівський" на рахунок НОМЕР_3 ПАТ "Банк Михайлівський" кошти в сумі 100000,00 грн. із призначенням платежу "Залучення коштів на депозит згідно з договором №980-053-000243652 від 20.05.2016" (а.с.54). Дане платіжне доручення проведено банком 20.05.2016.

Відповідно до довідки ПАТ "Банк Михайлівський" про стан рахунку НОМЕР_2 від 14.11.2017 ОСОБА_1 повідомлено, що зарахування 19.05.2016 коштів на рахунок позивача НОМЕР_2 з рахунку ТОВ "КІЦ" НОМЕР_2 в сумі 2856,83 грн. та в сумі 100000,00 грн., що відображене в даній інформаційній довідці, є нікчемним правочином в силу положень ст. 215 Цивільного кодексу України та п.7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Вказано, що на момент проведення вищезазначеної трансакції ТОВ "КІЦ" не мало в своєму розпорядженні достатньої кількості залишку власних коштів для проведення розрахунків за договором №980-053-000217908 від 07.04.2016. Набуття товариством у розпорядження коштів ПАТ "Банк-Михайлівський" здійснено на підставі нікчемних договорів в порушення вимог діючого законодавства України та всупереч прямої заборони Національного банку України на укладення такого роду договорів. Таким чином, відповідач зазначив, що на рахунок позивача безпідставно та в порушення вимог діючого законодавства України зараховано кошти, що належать ПАТ "Банк Михайлівський". Право власності на такі кошти у ОСОБА_1 не виникає, а отже подальше здійснення позивачем будь-яких дій по розпорядженню коштами, що належать ПАТ "Банк Михайлівський", є нікчемним. Також зазначено, що у відповідності до вимог ст. 216 Цивільного кодексу України, сума коштів 102856,83 грн. має бути повернута ПАТ "Банк Михайлівський" (а.с.55).

У той же час, постановою Правління Національного банку України "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" №917/БТ від 22.12.2015 установлено факт здійснення ПАТ "Банк Михайлівський" ризикової діяльності та достроково припинено Угоду №121 від 26.11.2015 року, укладену між Національним банком України та ПАТ "Банк Михайлівський". Цією постановою зазначений банк віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів та до кінця цього строку йому встановлено ряд обмежень.

Приймаючи до уваги проведення ПАТ "Банк Михайлівський" операцій, що призвели до збільшення зобов'язань ПАТ "Банк Михайлівський" перед фізичними особами в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок зменшення зобов'язань перед юридичною особою, постановою Правління Національного банку України "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" №14/БТ від 23.05.2016, ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови Правління Національного банку України №14/БТ від 23.05.2016 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" №812 від 23.05.2016 та рішення "Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" №991 від 13.06.2016. Згідно з вказаними актами розпочата процедура виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23.05.2016 до 22.07.2016 включно. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" призначено Ірклієнка Ю.П.

12.07.2016 Правлінням Національного банку України прийнято рішення "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" №124-рш.

Відповідно до цього, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку" №1213 від 12.07.2016, згідно з яким з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно розпочато процедуру ліквідації, а також призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнку Ю.П.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1702 від 01.09.2016 призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" з 05.09.2016 Волкова О.Ю.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №265 від 24.01.2017 відкликано з 25.01.2017 повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", делеговані Волкову О.Ю.; делеговано Волкову О.Ю. повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", визначені Законом, зокрема статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку та повноважень, визначених пунктами 4 ,5, 6 та 8 частини другої статті 37, пунктом 4 частини першої статті 48 Закону з 25.01.2017; призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Гриценка В.В. з 25.01.2017; делеговано Гриценку В.В. повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", визначені пунктами 4 ,5, 6 та 8 частини другої статті 37, пунктом 4 частини першої статті 48 Закону з 25.01.2017.

Відповідач у відзиві зазначив, що наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" №27/1 від 24.05.2016 було створено комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" №42/1 від 01.06.2016 затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені в Акті №3 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" про перерахуванню коштів на рахунки 2445 фізичних осіб в сумі 206980863,90 грн., у відповідності до положень пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вирішуючи питання щодо підсутності даної справи, суд враховує, що нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" 14.05.1992 №2343-XII (далі - Закон №2343-ХІІ) визначено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом і застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

У ч. 3 ст. 2 Закону №2343-ХІІ встановлено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

З аналізу норм законодавства, яке регулює питання ліквідації боржників через їх неплатоспроможність, випливає, що в будь-якому разі учасником спору в процесі ліквідації певного суб'єкта є цей суб'єкт, тобто боржник.

Згідно зі ст. 1 Закону № 2343-ХІІ учасники у справі про банкрутство - це сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство. Всі перелічені особи в той чи інший спосіб є учасникам певних правовідносин, у яких бере участь безпосередньо боржник.

Разом з тим правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, по формуванню реєстрів складаються без участі банку-боржника.

Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон №4452-VI) вирішує виключно Фонд.

Так, згідно з ч. 1, 2 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, (…), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, (…). Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону (…).

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону № 4452-VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Отже, правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку-боржника і не породжують прав та обов'язків для банку.

Саме тому у ч. 8 ст. 36 Закону № 4452-VI зазначено, що дія Закону №2343-ХІІ на банки не поширюється.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що правовідносини між вкладниками та Фондом щодо формування переліку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, складаються за участі банку. Тому ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг відшкодування вкладникам.

Наведене свідчить, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим, має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (п. 4 ч. 2ст. 4 Закону № 4452-VI), і не є спором у зв'язку з процесом ліквідації банку.

Частиною 2 статті 6 Конституції України визначено, що органи судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Закон України від 07 грудня 2000 року № 2121-ІІІ "Про банки та банківську діяльність" і Закон № 4452-VI є основними правовими актами в регулюванні відносин щодо визнання банку неплатоспроможним.

З огляду на зазначені норми матеріального та процесуального права перевірка законності дій та рішень посадової особи Фонду щодо виконання покладених на неї владних управлінських функцій у сфері реалізації публічних інтересів держави не регулюється нормами Закону №2343-ХІІ, в силу прямого припису ч. 8 ст. 36 Закону № 4452-VI, який є спеціальним щодо таких правовідносин. Відтак, Фонд є державною спеціалізованою установою, який виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду у цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція щодо визначення правил підсудності у спірних правовідносинах викладена Верховним судом у постанові від 18.04.2018 у справі №813/921/16, яка в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню судом при ухваленні рішення.

За наведеного, суд дійшов висновку, що дана справа повинна розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Згідно із положеннями пункту 3 частини першої статті 2 Закону №4452-VI, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

В свою чергу, за правилами пункту 4 частини першої статті 2 Закону №4452-VI, вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. При цьому, порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

А згідно з частиною другою статті 26 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до частини третьої - Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону №4452-VI Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

В свою чергу, стаття 27 Закону Закону №4452-VI зобов'язує Уповноважену особу Фонду протягом 3 робочих днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку сформувати два переліки: 1) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону №4452-VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 1000000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Положеннями статті 38 Закону №4452-VI визначено ряд заходів, які повинна вживати Уповноважена особа Фонду, щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Так, згідно з частиною другою статті 38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з пунктами 7-9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI (на які покликався представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" у повідомленні позивачу про те, що транзакції здійснені ТОВ "КІЦ" 19.05.2016 на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 є нікчемними правочинами) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Разом з тим, право відносити правочини до нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Суд вважає, що жодна з підстав, вказаних у пунктах 7-9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI, не є прийнятною по відношенню до операції із зарахування коштів на рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський".

Так, згідно з частиною першою статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктом 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" №2346-III від 05.04.2001 визначено, що переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі. В свою чергу, помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. А неналежний переказ - це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Також, згідно з пунктом 1.30 даної статті, платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Як свідчать досліджені судом докази, ТОВ "КІЦ" відповідними платіжними дорученням зі свого розрахункового рахунку НОМЕР_2, який відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський", ініціював переказ коштів позивачу на його рахунок НОМЕР_2, який також відкритий у ПАТ "Банк Михайлівський" в рамках договору №980-053-000217908, укладеного між ними 07.04.2016.

ПАТ "Банк Михайлівський", виконуючи розрахунковий документ ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на суму коштів, які переказувались. А отже, ПАТ "Банк Михайлівський" не є стороною переказу коштів, а є лише виконавцем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтами, забезпечуючи рух коштів від ініціатора, тобто від ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр", до отримувача переказу, тобто до позивача.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004.

При цьому, договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банку відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

ПАТ "Банк Михайлівський" при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а, отже, операції по перерахуванню коштів були правомірними та відповідали чинному законодавству України.

Згідно з частиною третьою статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок.

Переказ коштів (транзакція) в загальній сумі 102856,83 грн. з призначенням платежу "повернення коштів згідно з договором №980-053-000217908 від 07.04.2016" здійснені ТОВ "КІЦ" 19.05.2016 на рахунок позивача НОМЕР_2 в ПАТ "Банк Михайлівський" в рамках виконання відповідної двосторонньої угоди.

Такий переказ коштів здійснено до прийняття Національним банком України рішення "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" №14/БТ від 23.05.2016.

В свою чергу, ПАТ "Банк Михайлівський" не був стороною договору №980-053-000217908 від 07.04.2016. Відповідно, ні такий правочин, ні переказ коштів, здійснений в його рамках, не можна трактувати ні як укладення (переоформлення) договорів, ні як операцію, що здійснені банком, віднесеним до категорії проблемних, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Банк ні в одному, ні в іншому випадку, не є ні стороною договору, ні стороною грошового переказу.

Суд підкреслює, що договір №980-053-000217908 від 07.04.2016 укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "КІЦ" без участі ПАТ "Банк Михайлівський" в якості повіреного. Позивач жодним чином не був задіяний до правочинів, які вчинялися ПАТ "Банк Михайлівський" з ТОВ "КІЦ" та іншими юридичними особами, не міг на них ні вплинути, ні змінити. Аналогічним чином, позивач не був наділений жодними правами у правовідносинах, які стосувалися здійснення ТОВ "КІЦ" переказу грошових коштів на його рахунок, відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський", позаяк виступала лише одержувачем таких коштів, а виконавцем відповідної транзакції був саме банк.

Саме по собі виконання ПАТ "Банк Михайлівський" транзакції по зарахуванню коштів на рахунок позивача відповідно до укладеного з ним договору банківського рахунку, не може кваліфікуватися як нікчемний правочин, оскільки жодним чином не суперечить чинному законодавству.

Відтак, операції щодо переказу грошових коштів в загальній сумі 102856,83 грн. з призначенням платежу "повернення коштів згідно з договором №980-053-000217908 від 07.04.2016" на рахунок позивача НОМЕР_2, відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський", здійснені ТОВ "КІЦ" 19.05.2016, не можуть вважатися нікчемними.

Слід наголосити, що спірні правовідносини сторін виникли у зв'язку з невідшкодуванням позивачу коштів за договором банківського вкладу в ПАТ "Банк Михайлівський", в той час як підставою для зарахування таких коштів на відповідний депозитний рахунок позивача у банку було платіжне доручення № 5037356 від 20.05.2016 на суму 100000,00 грн., факт проведення якого банком 20.05.2016 відповідачем не заперечується. Таким чином, ТОВ "КІЦ" об'єктивно не має безпосереднього відношення до фактичного зарахування означеної суми коштів на депозитний рахунок позивача у банку. Обставини повернення ТОВ "КІЦ" позивачу коштів за договором позики не стосуються спірних правовідносин між позивачем та банком, позаяк передували внесенню позивачем банківського вкладу на підставі платіжного доручення, прийнятого та проведеного банком.

Наведене вище дає суду підстави відхилити аргументи відповідача щодо нікчемності правочину, наведені у відзиві на позов.

При вирішенні даної справи суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в п.50 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України", в якому зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

У розумінні статті 177 Цивільного кодексу України грошові кошти позивача є об'єктом його майнових прав, відтак ці права відповідно до вимог Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950, практики Європейського суду з прав людини та статті 41 Конституції України є непорушними до тих пір, доки не буде досягнуто справедливого балансу між порушенням таких прав та суспільним інтересом.

Окремо слід зауважити, що згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону №4452-VI вкладником є не лише фізична особа, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), а й фізична особа, яка уклала з банком договір банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Закон не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником. Ключовим є сам факт знаходження на рахунках вкладників грошових коштів.

Отож, передбачені Законом №4452-VI гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні 2 Закону). Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунка.

Зважаючи на викладене та ту обставину, що станом на дату запровадження в ПАТ "Банк Михайлівський" тимчасової адміністрації кошти позивача знаходились на її рахунку в цьому банку, суд дійшов висновку про наявність у позивача гарантованого статтею 26 Закону №4452-VI права на отримання цих коштів.

Згідно пункту 5 розділу II Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09.08.2012, Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення.

Також, даним пунктом передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не був включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

При цьому, обов'язок Уповноваженої особи на вчинення відповідних дій прямо передбачений Законом №4452-VI, а відповідно до пункту 6 розділу III згаданого Положення, протягом процедури ліквідації Уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників.

Позивач не включений до Переліку вкладників на підставі помилкових припущень Уповноваженої особи Фонду, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

За таких обставин, оскільки протиправними діями відповідача були порушені гарантовані права позивача на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, то вимога позивача про зобов'язання відповідача включити дані про рахунок позивача до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" №980-053-000243652 від 20.05.2016 на суму 100000,00 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При цьому суд зазначає, що втручання у даному випадку у дискреційні повноваження Фонду, як суб'єкта владних повноважень, є виправданим, оскільки відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, з урахуванням чого суд зауважує, що іншого ефективного способу поновлення порушених прав позивача інакше ніж зобов'язання включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, не існує.

За таких обставин, позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідач, заперечуючи проти стягнення суми судового збору, покликається на лист Державної казначейської служби України від 29.09.2016 № 8-08/450-16374.

Суд враховує, що згідно з п. 47 ст.2 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань, довгострокових зобов'язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету.

Відповідно до ч.1 ст.3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду.

З огляду на наведене, лист Державної казначейської служби України від 29.09.2016 №8-08/450-16374 про те, що Фонд гарантування вкладів не отримує бюджетні асигнування, не може підтверджувати зазначених в ньому обставин станом на час вирішення даного судового спору.

Таким чином, суд присуджує на корить позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору (а.с.47) відповідно до частини першої статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (35700 АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича (01601 м. Київ, вул. Прорізна,8), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053 м. Київ, вул. Січових Стрільців,17, ) задовольнити.

Зобов'язати Уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича включити дані про рахунок ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" № 980-053-000243652 від 20.05.2016 на суму 100000 (сто тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Фонду гарантування вкладів документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 червня 2018 року.

Суддя Дорошенко Н.О.