Справа № 804/7815/17
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2018 рокусправа № 804/7815/17
головуючий суддя І інстанції - Ільков В.В.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Іванов С.М.

судді: Панченко О.М. Чередниченко В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року у справі № 804/7815/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся суду з позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми № 332-13 від 25.07.2016 р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначену постанову як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано неможливістю застосування п.п.267.2.1 п. 267.2, п.п.267.6.7 п. 267.6 ст. 267 ПК України у редакції з 01.01.2016 року. Зауважено, що станом на 01.02.2016 року норми Методики визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою КМУ від 18.02.2016 року № 66, ще не були чинними. Крім того, із спірного податкового повідомлення-рішення не видається за можливе встановити, чи було визначення позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку на 2016 рік з урахуванням приписів вказаної Методики. Наголошено на тому, що зазначена вартість належного позивачу транспортного засобу становить 2 208 270 грн., в той час, як відповідно до розрахунку на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України - me.gov.ua, вартість автомобілю LEXUS GX460 з об'ємом циліндрів двигуна 4608 куб.см., 2011 року випуску, станом на 2016 рік становить 861 225,30 грн., при цьому об'єктом оподаткування у 2016 році є легкові автомобілі, середньо ринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. Крім того, судом першої інстанції було залишено поза увагою і термін, який пройшов з року випуску транспортного засобу позивача, адже 2016 рік є шостим роком випуску спірного автомобіля, а відтак з року випуску останнього минуло більше п'яти років. Звертається увага також на те, що відповідачем було порушено порядок надсилання податкового повідомлення-рішення з транспортного податку, який визначений п.п.267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу до суду не направив.

Учасники судового процесу в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі останніх та без фіксування судового розгляду технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у 2016 році був власником транспортного засобу марки LEXUS GX460 з об'ємом циліндра двигуна 4608 куб. см., 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що відповідачем не заперечується.

25.07.2016 року Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області було винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №332-13, яким визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік ОСОБА_1 в розмірі 25000,00 гривень (а.с.11). Визнання протиправним та скасування вказаного податкового повідомлення-рішення і було предметом судового розгляду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вартість належного позивачу транспортного засобу, згідно розрахунку сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, станом на час розгляду справи, перевищує встановлений законом мінімум у розмірі 750 розмірів мінімальних заробітних плат, а тому автомобіль позивача є об'єктом оподаткування у розумінні приписів ст. 267 ПК України.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок.

Відповідно до п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені статтею 12 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими, згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю (пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України).

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016 року № 7/11 установлено транспортний податок в м. Дніпропетровську на 2016 рік, визначені платники податків, об'єкт оподаткування та ставка податку.

Водночас 24.12.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", що набрав чинності 01.01.2016 року (далі - Закон №909-VIII).

Пунктом 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону № 909-VIII визначено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Таким чином, законодавець на 2016 рік виключив норму, що прямо передбачала залежність дії рішення про встановлення місцевих податків від часу його прийняття, а тому справляння транспортного податку, який є різновидом місцевого податку на майно на території міста Дніпропетровська (Дніпра) у 2016 році, мало справлятись виходячи з норм ст. 267 ПК України.

Крім того, відповідно до пункту 7 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону № 909-VIII рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно із пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції Закону від 24.12.2015 року № 909-VIII, що набрав чинності 01.01.2016 року) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Згідно із п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України).

Отже, об'єктом оподаткування є автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) і середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика).

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 Методики).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п. 14 Методики).

Таким чином, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Таким чином, зі змісту пп. 267.2.1 ч. 267.2 ст. 267 ПК України та Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 вбачається, що повноваження та обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація.

Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 05.05.2018 року (справа № 823/282/17), від 10.05.2018 року (справа № 803/1502/16), від 10.05.2018 року (справа № 826/15079/16).

З огляду на те, що така інформація в матеріалах адміністративної справи відсутня, більш того, податковим органом не було долучено відповідний розрахунок оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому впевнитись у наявності підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення було неможливо, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2018 року було витребувано у Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області розрахунок податкового повідомлення-рішення № 332-13 від 25.07.2016 р., а також зобов'язано надати належним чином завірену інформацію, отриману відповідачем від Мінекономрозвитку, зокрема стосовно автомобіля марки LEXUS GX460 з об'ємом циліндрів двигуна 4608 куб.см., 2011 року випуску, станом на 2016 рік, в строк до 30.05.2018 року.

Копія вказаної ухвали 23 травня 2018 року була направлена на офіційну електронну адресу відповідача: , що була самостійно зазначена останнім у поданій апеляційній скарзі, як і направлена засобами поштового зв'язку і отримана ним 29.05.2018 року, відповідно до повідомленння про вручення поштового відправлення.

Разом з тим, станом на 31.05.2018 року жодні документи від відповідача на виконання вказаної ухвали на адресу суду апеляційної інстанції не надійшли.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами, відповідно до приписів ст. ст. 73-76 КАС України правомірність прийнятого останнім податкового повідомлення-рішення, що помилково не було взято до уваги судом першої інстанції та потягло за собою прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Отже, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що самостійно здійснений судом першої інстанції розрахунок вартості транспортного засобу позивача, здійснений на сайті Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, з урахуванням вищезазначених законодавчих норм, не може вважатися належним та достатнім доказом правомірності нарахування позивачу суми грошового зобов'язання зі сплати транспортного податку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст.315, ч.1 ст.317, ст.ст.322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року у справі № 804/7815/17 - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми № 332-13 від 25.07.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 1600 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку відповідно до приписів ч.5 ст. 328 КАС України не підлягає.

Повний текст постанови складено 31 травня 2018 року.

Головуючий суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко