Справа № 333/6686/17(2-а/333/347/17)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2018 рокусправа № 333/6686/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Головко О.В.

судді: Ясенова Т.І. Суховаров А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2018 року (суддя Наумова І.Й.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора патрульної поліції 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ОСОБА_2

про скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у листопаді 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову Інспектора патрульної поліції 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ОСОБА_2 серія ЕАА № 198593 від 01.11.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121прим. КУпАП та застосування штрафу у розмірі 170 гривень.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Інспектором патрульної поліції 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ОСОБА_2 01 листопада 2017 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 198593, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. у звязку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 прим. Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, керування транспортним засобом з державним номерним знаком неосвітленим в темну пору доби, що не дає чітко визначити символи номерного знаку на відстані 20 метрів, чим порушив ПДР України.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що перед виїздом переконався у технічній справності автомобіля, державний номер на момент зупинки були видно на відстані більш ніж 20 метрів, оскільки на нього світили задні габаритні вогні автомобіля. Також позивач зазначає про порушення відповідачем процедури прийняття постанови, оскільки оскаржувана постанова не була надана позивачеві у звязку з технічними проблемами (за словами відповідача), а надана в Управлінні патрульної поліції постанова викладена на аркуші паперу у вигляді роздруківки Web-сторінки з Інтернету, яка не містить елементів захисту «не регуляторної компютерної фонової сітки» та не містить підпису особи, яка розглянула справу та винесла постанову, в пункті 8 постанови стоїть прочерк, тобто інспектори не додали жодних документів чи матеріалів (доказів) правопорушення (доказів для ідентифікації автомобіля порушника та за допомогою яких засобів встановлено, що номерний знак не видно на відстані 20 метрів), в діях позивача не було умислу. Крім того позивач зазначає, що справа про адміністративне правопорушення повинна була розглядатися за місцезнаходженням уповноваженого органу, а не на місці зупинки транспортного засобу, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази та заслухані особи, які беруть участь у справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з частиною 6 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обовязковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 01 листопада 2017 року, в темну пору доби, керував транспортним засобом ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_1, по просп. Соборний, 23, м. Запоріжжя, з неосвітленим номерним знаком, що не давало змоги чітко визначити символи номерного знаку на відстані 20 метрів, чим порушив ПДР України.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем до суду надано відеозапис, яким зафіксовано факт вчинення позивачем правопорушення, а саме керування транспортним засобом у темну пору доби з неосвітленим державним номерним знаком. При цьому з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки працівниками патрульної поліції самостійно переконався у несправності підсвітки номерного знаку та намагався полагодити її, що також не заперечується у позовній заяві. Доводи апелянта, що номерний знак освітлювали задні габаритні вогні автомобіля суд не знаходить обґрунтованими, адже останні не можуть здійснювати достатнє освітлення номерного знаку у темну пору року.

Так само необґрунтованими є посилання апелянта на відсутність доказів, що дають змогу ідентифікувати автомобіль правопорушника, адже таким є долучений до матеріалі справи відеозапис. Крім того, суд не вбачає необхідності доведення факту того, що неможливо чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, адже керування автомобільним транспортом здійснювалося в темну пору доби з непрацюючою підсвіткою номерного знаку.

Доводи апелянта щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме щодо відсутності будь-якої підготовки до розгляду справи, не вирішення клопотання, не дослідження доказів та не заслуховування особи, яка беруть участь у справі, спростовуються матеріалами справи, що містять письмові пояснення ОСОБА_1, які були дослідженні відповідачем під час розгляду адміністративного справи та долучені до оскаржуваної постанови. Жодних клопотань від позивача не надходило, відповідачем також було ознайомлено ОСОБА_1 з його правами.

Так само необґрунтованими колегія суддів знаходить й доводи позивача щодо незаконності розгляду адміністративної справи стосовно нього на місці зупинки транспортного засобу, чим порушено права ОСОБА_1, адже відповідно до частини 2 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Посилання позивача на статтю 276 КУпАП, якою передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом здійснювати її розгляд, як розяснено рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, жодними чином не спростовують правомірність дій відповідача, оскільки спеціальною нормою передбачено порядок, за яким посадова особа має право винести постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Щодо посилання позивача на порушення процедури винесення та вручення постанови про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається з відеозапису, відповідачем було повідомлено позивача, що у звязку з технічними складностями відсутня можливість роздрукування та вручення оскаржуваної постанови, а також розяснено, що останній може звернутися до Управління патрульної поліції з метою її отримання. Судом встановлено, що вказана обставина жодним чином не спричинила порушення права ОСОБА_1 на оскарження постанови. В матеріалах справи міститься постанова серія ЕАА № 198593 від 01.11.2017 за підписом Інспектора патрульної поліції 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ОСОБА_2.

Сукупність викладених обставин дає можливість дійти висновку про правомірність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАА № 198593 від 01.11.2017.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2018 року в адміністративній справі № 333/6686/17 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 07 червня 2018 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров