Справа № 522/18588/17
Суддя: Бойчук А. Ю.
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/605/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

за участю секретаря Скибінської Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до Одеської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Район «Успішний» про визнання рішень незаконними та їх скасування, -

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2017 року позивачі звернулись до Приморського районного суду м. Одеси з вищезазначеним адміністративним позовом до Одеської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Район «Успішний» по якому просили суд: визнати незаконним та скасувати Рішення Одеської міської ради від 15 березня 2017 року № 1825-VII «Про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю «Район «Успішний» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,4409 га за адресою: м. Одеса, просп. Маршала Жукова, 2а, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, вид використання - для експлуатації та обслуговування адміністративних та торгових будівель, приміщень, інших об'єктів обслуговування населення та благоустрою прилеглої території»; визнати незаконним та скасувати Рішення Одеської міської ради від 15 березня 2017 року № 1826-VII «Про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю «Район «Успішний» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,4000 га за адресою: м. Одеса, просн. Маршала Жукова, 2-Б/1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі', вид використання - для експлуатації та обслуговування адміністративних та торгових будівель, приміщень, інших об'єктів обслуговування населення та благоустрою прилеглої території» та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову зазначили, що вони, як громадяни України, члени територіальної громади м. Одеси, а також підприємці, які здійснюють свою господарську діяльність на авто ринку «Успіх» вважають рішення Одеської міської ради від 15 березня 2017 року №1825-VII та №1826-VII незаконними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню оскільки Одеською міською радою не було виконано вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо опублікування проекту рішення за 20 днів до дати його розгляду, а відтак рішення підлягає скасуванню.

Представник позивача ОСОБА_14 та позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав наведених у позові та промові в судових дебатах.

Представник Одеської міської ради - Вінюков В.М. та представник третьої особи - ОСОБА_16 у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і Законами України та керуються у своїй діяльності Конституцією і Законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 вказаного Закону, питання з приводу земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської ради.

Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», встановленні повноваження сільської ради у сфері регулювання земельних відносин.

Аналогічне право щодо повноважень сільської ради з приводу вирішення земельних спорів закріплено в п. «й» ст. 12 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, в тому числі розпорядження землями територіальних громад.

15 березня 2017 року Одеською міською радою були прийняті Рішення:

- № 1825-УІІ «Про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю «Район «Успішний» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,4409 га за адресою: м. Одеса, просп. Небесної Сотні (Маршала Жукова), 2а, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, вид використання - для експлуатації та обслуговування адміністративних та торгових будівель, приміщень, інших об'єктів обслуговування населення та благоустрою прилеглої території»;

- № 1826-VII «Про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю Район «Успішний» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1.4000 га за адресою: м. Одеса, проси. Небесної Сотні (Маршала Жукова), 2-Б/1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, вид використання - для експлуатації та обслуговування адміністративних та торгових будівель, приміщень, інших об'єктів обслуговування населення та благоустрою прилеглої території».

Судом встановлено, що проекти оскаржуваних рішень не були оприлюднені на офіційному веб-сайті Одеської міської ради в строки, передбачені Законом України «Про доступ до публічної інформації», що не заперечувалося сторонами в справі.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних, ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

З вищенаведеною нормою кореспондується норма ч. 3 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідно до якої, проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

У свою чергу, обов'язок органу місцевого самоврядування щодо оприлюднення проектів власних рішень є гарантією забезпечення права на доступ до публічної інформації, передбаченою п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про доступ до публічної інформації» та однією з форм забезпечення доступу до публічної інформації, передбаченою п. 1 ч.1 ст. 5 даного Закону.

В Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 грудня 201.5 року- № К/800/8464/141 суд зазначив, шо «не пізніш як за 20 днів мають оприлюднюватися не лише ті проекти рішень розпорядника, шо підлягають обговоренню, а всі нормативно-правові акти та акти індивідуальної дії органів місцевого-самоврядування, якщо інше не передбачено законом».

Крім того, оприлюднення проекту рішення не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття є однією зі складових процедури підготовки питань до розгляду на сесії міської ради.

Згідно з листом від 14 березня 2017 року № 04-32/20-119 Комітету Верховної Ради України з питань свободи слова та інформаційної політики, який безпосередньо пов'язаний з прийняттям та є спеціалізованим по відношенню до Закону України «Про доступ до публічної інформації» зазначив, що обов'язок оприлюднення розпорядником інформації проектів рішень, яві підлягають обговоренню (п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону) стосується кожного такого рішення. Оскільки законом не передбачено винятків у цій процедурі, то не оприлюднення за 20 днів будь-якого такого проекту, якщо інше не передбачено законом, є порушенням вимоги ч. 3 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Під проектами норматативно-правових актів у ч. 3 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» слід розуміти будь-які нормативно-правові акти, що приймаються органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб'єктом владних повноважень. При цьому зазначена норма (щодо оприлюднення розроблених відповідними розпорядниками проектів нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування) поглинає за змістом п. 2 ч. 1 ст. 15 щодо «проектів рішень». Тобто, якщо зазначений п. 2 ч. 1 ст. 15 передбачає опублікування проектів рішень, що підлягають обговоренню, то частина третя цієї ж статті стосується опублікування всіх проектів нормативно-правових актів і рішень.

Оскільки норма ч. 3 ст. 15 Закону є ширшою, то саме нею слід керуватися розпорядникам публічної інформації. З цього також випливає, що оприлюдненню підлягають всі проекти нормативно-правових актів, а також всі проекти інших рішень органу місцевого самоврядування, незалежно від того, чи підлягають вони обговоренню. Факт обговорення та схвалення певного проекту акта, який було опубліковано за 20 днів до дати розгляду з метою прийняття, є підставою для його прийняття в день такого розгляду; якщо ж розгляд було перенесено або до даного проекту під час такого розгляду було внесено доповнення чи поправки, які суттєво змінюють його зміст, то такий акт має бути внесений на розгляд повторно з дотриманням визначеної нормою Закону процедури (тобто з оприлюдненням за 20 днів до дати повторного розгляду). Такий підхід покликаний забезпечити максимальну прозорість і відкритість діяльності органу місцевого самоврядування, який приймає зазначений акт, належний рівень поінформованості та участі громадськості в його прийнятті, а відтак - ефективність застосування демократичного механізму місцевого самоврядування в інтересах територіальної громади.

Згідно з Рекомендацією № К (87) 16 № Комітету Міністрів Ради Європи від 17 вересня 1987 року «Стосовно адміністративних процедур, які впливають на права великої кількості осіб» адміністративний акт, який стосується великої кількості осіб, має прийматися по завершенню «процедури участі» з належним інформуванням зацікавлених осіб, з наданням доступу до всіх наявних факторів, з якам пов'язано прийняття рішення з належним доведенням акту до відома громадян.

Таким чином, Одеською міською радою не виконано вимогу чинного законодавства про необхідність опублікування проекту рішення за 20 днів до дати його розгляду.

Разом із цим, норми ст. ст. 7, 140, 141 Конституції України визначають, що в Україні визнається та гарантується місцеве самоврядування, яке надає право територіальним громадам самостійно вирішувати питання місцевого значення, але в межах, визначених Конституцією і законами України.

У силу положень ст. 10 та ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Стаття 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що принципами місцевого самоврядування є зокрема законність, гласність та народовладдя, а статтею 3 встановлено, що громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад.

Більше того, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається у чинному законодавстві в логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності га іншим загальноправовим засадам.

Таким чином, наявність у чинному законодавстві обов'язку органів та посадових осіб місцевого самоврядування діяти лише на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України, дотримуватися і виконувати приписи законодавчих актів передбачає існування кореспондуючого права та законного інтересу члена територіальної громади вимагати належного виконання повноважень, тобто прав та обов'язків від його імені, як члена територіальної громади.

Оскільки Відповідач як суб'єкт владних повноважень - орган місцевого самоврядування мав обов'язок діяти відповідно до чинного законодавства, то позивачі як громадяни України та члени територіальної громади м. Одеси мали відповідне право та законний інтерес вимагати від вказаних суб'єктів вимагати виконання відповідного обов'язку, що витікає з їх права на участь у місцевому самоврядуванні, тобто у вирішенні питань місцевого значення, а також з інших порушених прав, зокрема порушеного права на доступ до публічної інформації унаслідок невиконання вимог Закону України «Про доступ то публічної інформації».

З цього випливає, що право та законний інтерес Позивачів щодо належного здійснення Одеською міською радою повноважень, прийняття законних рішень від їх імені, та членів територіальної громади м. Одеси, є таким, що підлягає судовому захисту.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, -крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В силу ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому дим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

У контексті наведених законодавчих положень до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні акти можуть бути оскаржені іншими особами, які в них зазначені, тобто безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

Аналогічна за змістом позиція висвітлена в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 781/11/13-10 від 01.06.2010 року «Щодо застосування окремих положень норм матеріального права під час розгляду адміністративних справ».

Зважаючи на те, що оскаржуване рішення є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, визнається судом протиправним і скасовується.

При цьому оспорювані правові акти (рішення, дії або бездіяльність) повинні бути юридично значимими, тобто мати безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь - якого обов'язку.

Отже, в порядку адміністративного судочинства можуть розглядатися спори щодо будь - яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень без обмежень, але відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови, що такі рішення, дії (бездіяльність) є юридично значимими для позивача, тобто порушують права та інтереси останнього шляхом обмежень у реалізації його прав чи покладення на нього необґрунтованих обов'язків.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування. Зокрема, такого висновку дотримується Європейський суд з прав людини в справі "East/West Alliance Limited проти України" від 23 січня 2014 року.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставин.

З огляду на те, що вимога ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ч. 3 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачає необхідність оприлюднення проектів рішень не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття, тобто стосується процедури підготовки питань до розгляду на сесії, то порушення Відповідачем вказаної вимоги свідчить про порушення останнім процедури підготовки питань до розгляду на сесії, що тягне за собою визнання прийнятих рішень протиправними, що безпосередньо стосується і предмету спору у вказаній справі.

Представник відповідача в своїх запереченнях посилається на те, що в позовній заяві викладені формальні підстави в яких містять начебто порушення процедури прийняття, а позовні вимоги є необґрунтованими з боку порушення прав і інтересів позивачів цими актами.

Проте, суд вважає за доцільне зазначити, що порушення вимог законодавства з боку суб'єкта владних повноважень має безпосередній вплив на його правове становище, тобто довести наявність права на позов у матеріальному розумінні, захист якого буде забезпечено шляхом скасування відповідних актів органів місцевого самоврядування.

Як встановлено судом, позивачі є підприємцями та здійснювали господарську діяльність на ринку «Успіх» у м. Одесі, який розташований на земельних ділянках, щодо яких міською радою шляхом прийняття оскаржуваних рішень було надано дозволи на розробку проектів землеустрою, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями Договорів Оренди.

Унаслідок не опублікування проектів оскаржуваних рішень у Позивачів, як членів територіальної громади м. Одеси та підприємців, що здійснюють господарську діяльність на території щодо якої Відповідачем надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, і яку у подальшому передано в оренду третій особі, взагалі не виникло можливості отримати публічну інформацію у вигляді опублікованого проекту рішення та взяти участь у проведенні громадського обговорення - подати відповідні зауваження та пропозиції тощо.

Крім того, оскільки оскаржувані рішення вже набрали чинності та на їх підставі сформовано земельні ділянки та надані в оренду третій особі, жодний з передбачених законом способів окрім як визнання таких рішень протиправними й їх скасування, не зможуть забезпечити захист порушених прав та інтересів позивачів.

Відповідно до п. 54 ЄСПЛ у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року (заява № 61333/00) суд встановив, що правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес», а відповідно до рішення ЄСПЛ Угорський союз громадянських свобод Tarsasag a Szabadsagjogokert проти Угорщини (скарга № 37374/05, рішення 14 квітня 2009 року) свобода вираження поглядів, передбачена статтею 10 Європейської Конвенції з прав людини, включає в себе також право на отримання інформації від державних органів і не допускає використання довільних обмежень права на інформацію, які можуть стати однією з форм непрямої цензури.

З огляду на вищевикладене вбачається, що Одеською міською радою порушено процедуру порядку підготовки питань до розгляду сесії, що призвело до прийняття незаконного рішення, зокрема було порушено права позивачів на своєчасне та повне отримання публічної інформації, право подавати зауваження та пропозиції щодо оприлюднених проектів актів тобто право «бути заслуханим» щодо адміністративного акту, а також права та законні інтереси Позивачів щодо належного здійснення Одеською міською радою повноважень, прийняття законних рішень від їх імені, як членів територіальної громади м. Одеси, а відтак Рішення Одеської міської ради № 1825-VII «Про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю «Район «Успішний» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,4409 га за адресою: м. Одеса, просп. Небесної Сотні (Маршала Жукова), 2а , цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, вид використання - для експлуатації та обслуговування адміністративних та торгових будівель, приміщень, інших об'єктів обслуговування населення га благоустрою прилеглої території» та № 1826-VII «Про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю «Район «Успішний» на розробку проекту землеустрою шодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,4000 га за адресою: м. Одеса, просп. Небесної Сотні (Маршала Жукова), 2-Б/1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, вид використання - для експлуатації та обслуговування адміністративних та торгових будівель, приміщень, інших об'єктів обслуговування населення та благоустрою прилеглої території» підлягають скасуванню.

Таким чином за наявності ряду суттєвих порушень при прийнятті оскаржуваних рішеннь, та враховуючи, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, суд приходить до висновку, що суб'єктом владних повноважень не доведено обґрунтованість та законність прийнятого рішення, у зв'язку з чим, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1.2 ст. 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні в справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про задоволння позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного позивачам у відповідності до ст.139 КАС України належить присудити за рахунок асигнувань суб'єкта владних повноважень суму судового збору в розмірі 16 640,00 гривень.

Керуючись: ст.2, 72,73,75-77,242-246,250-251, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати Рішення Одеської міської ради від 15 березня 2017 року № 1825-VI «Про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю «Район Успішний» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,4409 га за адресою: м. Одеса, просп. Маршала Жукова, 2а, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, вид користування - для експлуатації та обслуговування адміністративних та торгових будівель, приміщень, інших об'єктів обслуговування населення та благоустрою прилеглої території».

Визнати незаконним та скасувати Рішення Одеської міської ради від 15 березня 2017 року № 1826-VII «Про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю «Район Успішний» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,4000 га за адресою: м. Одеса, просп. Маршала Жукова, 2-Б/1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, вид користування - для експлуатації та обслуговування адміністративних та торгових будівель, приміщень, інших об'єктів обслуговування населення та благоустрою прилеглої території».

Стягнути з Одеської міської ради (, 65004, м. Одеса, площа Думська, 1) на користь ОСОБА_1 (65088, АДРЕСА_5, РНОКПП: НОМЕР_1), ОСОБА_2 (65122, АДРЕСА_6, РНОКПП: НОМЕР_2), ОСОБА_3 (65016, АДРЕСА_1) ОСОБА_4 (65080, АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_3), ОСОБА_5 (65078, АДРЕСА_7, РНОКПП: НОМЕР_4), ОСОБА_6 (65009, АДРЕСА_3, РНОКПП: НОМЕР_5) ОСОБА_7 (65072, АДРЕСА_4, РНОКПП: НОМЕР_6), ОСОБА_8 (65016, АДРЕСА_4 РНОКПП: НОМЕР_7), ОСОБА_9 (АДРЕСА_5, РНОКПП: НОМЕР_8) ОСОБА_10 (65000, АДРЕСА_6, РНОКПП: НОМЕР_12), ОСОБА_11 (65025, АДРЕСА_6, РНОКПП: НОМЕР_9), ОСОБА_12 (65122, АДРЕСА_7 РНОКПП: НОМЕР_10), ОСОБА_13 (65039, АДРЕСА_8, РНОКПП: НОМЕР_11) судовий збір у розмірі 16 640,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 11.06.2018 року.

Суддя Бойчук А.Ю.