Справа № 604/357/18
Суддя: Сташків Н. Б.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/357/18
Провадження № 2-а/604/30/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року смт. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участі секретаря судового засідання Гамана В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Підволочиську справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, до Управління патрульної поліції в Тернопільській області (м. Тернопіль вул.. Котляревського, 24) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія БР №842255 від 20 березня 2018 року про притягнення його до відповідальності за порушення правил дорожнього руху за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з порушенням норм процесуального права та такою, що підлягає скасуванню, оскільки 20 березня 2018 року, керуючи транспортним засобом, його було зупинено працівником поліції ОСОБА_2, який пояснив причину зупинки керування транспортним засобом буз увімкненого ближнього світла фар чи денних ходових ліхтарів поза межами населеного пункту, чим порушив вимоги п.п. 9.8 ПДР України, згідно якого під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар. На підставі цього співробітник поліції виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 425 грн. Проте постанова не відображає дійсних обставин справи, складалася інспектором без врахування його зауважень, доказів правопорушення не надано, не зафіксовано в автоматичному режимі, свідки відсутні, місце скоєння правопорушення та його рух вказано не вірно, тобто факт порушення оснований на припущеннях, що є порушенням закону. Крім того позивач зазначає, що за не ввімкнені за межами населеного пункту у період з 01 жовтня до 01 травня денні ходові вогні або ближнє світло фар настає відповідальність за ст. 125 КУпАП, за порушення абзацу 8 пункту 9.8 ПДР України, що регламентує порядок користування вказаними попереджувальними сигналами під час руху механічних транспортних засобів, а не за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що передбачає відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що врегульовано іншими правилами дорожнього руху. Денні ходові вогні (ДХО) - це зовнішні світлові прилади. З точки зору ПДР вони є попереджувальним сигналом. Вимоги до його ввімкнення містяться в розділі 9 ПДР «Попереджувальні сигнали», а не в розділі 19 ПДР «Користування зовнішніми світловими приладами». Також при розгляді справи інспектор не дав йому можливості скористатися своїми правами, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, справа розглядалася не за місцем знаходження органу уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, а на місці зупинки, а саме після висловлювання звинувачення інспектор пішов до свого патрульного автомобіля, де виніс постанову, копію якої ним отримано поштою 28 березня 2018 року. З огляду на наведене просить позов задовольнити.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позову з тих підстав, що розгляд справи здійснювався згідно з вимогам закону, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, згідно відеозапису з нагрудної камери поліцейського позивач після зупинки транспортного засобу не заперечував інкримінованого йому адміністративного правопорушення та стверджував, що забув включити денні ходові вогні чи ближнє світло фар, усі твердження ОСОБА_1 в позовній заяві спростовуються, відеозаписами долученими до матеріалів справи, є неправдивими, безпідставними, необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами.

Крім того у відзиві відповідач посилається на наступні обставини: Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач 20 березня 2018 року близько 13-30год на а/д М-19 керував автомобілем поза межами населеного пункту без увімкнених денних ходових вогнів або ближнього світла фар, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.122 КупАП.

Згідно п. 9.8 ПДР України з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Увімкнення денних ходових вогнів (ближнього світла фар) поза населеними пунктами в осінньо-зимово-весняний час спрямоване на привернення уваги всіх учасників дорожнього руху до транспортного засобу, що рухається.

Згідно п.10 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 122 ч.2 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

ОСОБА_2 є уповноваженим працівником підрозділу патрульної служби Національної поліції, проходить службу на посаді інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, має спеціальне звання, а отже, у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, вважають, що відповідачем надано суду достатньо доказів скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

У судове засідання позивач не зявився, подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції Управління патрульної поліції України в Тернопільській області у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового розгляду, згідно заявленого у відзиві клопотання просить справу розглянути у відсутності їх представника.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження у відповідності з вимогами ч.9 ст.205 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України справу розглянуто без здійснення фіксування судового засідання.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази в їх сукупності та які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до ст. 9 Кодексу Україні про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний на підставі досліджених доказів з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №842255 від 20 березня 2018 року, цього ж дня о 13-30 год на а/д М-19 438 км, водій ОСОБА_1 В.Д.1 керував т/з без увімкненого ближнього світла фар чи денних ходових ліхтарів поза населеним пунктом, чим скоїв адміністративне правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП; на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Представником відповідача в якості доказів на підтвердження доведення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та обґрунтованості винесення постанови до матеріалів справи надано аудіовізуальний засіб диск, з якого вбачається, що позивач під час складання оскаржуваної постанови інспектора поліції, своєї вини у вчиненому адміністративному правопорушенні не заперечив,пояснив, що після того, як розпочав рух після зупинки можливо забув включити ближнє світло фар.

Відповідно до п. 9.8. ПДР України з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

За змістом ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином судом встановлено, що позивач 20 березня 2018 року керував вищезазначеним транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар.

Посилання позивача на те, що відповідно до змісту ст.ст. 258, 283, 276 КУпАП та рішення Конституційного ОСОБА_2 України № 5-рп-2015 від 26 травня 2015 року справа про адміністративне правопорушення повинна була розглядатись за місцем знаходження уповноваженого законом органу, тобто за місцем знаходження УПП в Тернопільській області, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Не заслуговують на увагу посилання позивача на те, що за вказане адміністративне правопорушення підлягає застосуванню адміністративне стягнення у вигляді попередження згідно ст. 125 КУпАП, оскільки нормою ст. 125 КУпАП передбачено, що інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частин 1 і 2 ст. 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу - тягнуть за собою попередження. Однак, позивача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП, яка входить до переліку статей, зазначених у ст. 125 КУпАП, до якої не підлягає застосуванню адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Не є обґрунтованими доводи позивача про те, що нормою ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами лише при початку руху чи зміні напрямку руху транспортного засобу, оскільки за системним аналізом ч. 2 ст. 122 КУпАП у поєднанні з п. 9.8. ПДР України, адміністративна відповідальність за вищевказаною нормою КУпАП настає при керуванні транспортним засобом без увімкнених денних ходових вогнів, або без увімкненого ближнього світла фар поза межами населеними пунктами в період з 1 жовтня по 1 травня.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інш і обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Даючи оцінку зібраним по справі доказам, судом досліджено, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду зазначеної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72-76, 243, 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, до Управління патрульної поліції в Тернопільській області (м. Тернопіль вул. Котляревського, 24) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя- підпис

копія вірна:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_4