Справа № 813/2966/14
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

05 червня 2018 року

справа №813/2966/14

адміністративне провадження №К/9901/2944/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року у складі судді Мартинюка В. Я. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року у складі колегії суддів Рибачука А. І., Багрія В. М., Гінди О. М. у справі № 813/2966/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі його регіональної філії «Львівська залізниця» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі його регіональної філії «Львівська залізниця» - правонаступник Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» (далі - «Львівська залізниця», платник податків, позивач у справі) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26 грудня 2013 року № /9452, яким збільшено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 1 444 879 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 715 681 грн., з мотивів безпідставності його прийняття.

22 травня 2014 року постановою Львівського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року, позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили із правомірності формування Товариством податкового кредиту та недоведеності податковим органом складу податкового правопорушення, в основу якого покладено нереальність господарських операцій з трьома контрагентами.

25 вересня 2014 року відповідачем до Вищого адміністративного суду України подано касаційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення підпункту 7.2.3, підпункту 7.2.8 пункту 7.2, підпункту 7.4.1, підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР (далі - Закон № 168/97-ВР), пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пунктів 199.1-199.3 Податкового кодексу України, статей 2, 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 966-XIV, доводить помилковість висновків суду щодо реальності господарських операцій, а відтак правомірність своїх дій, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити у задоволенні позову.

26 вересня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження та витребувано з Львівського окружного адміністративного суду справу № 813/2966/14 (суддя - Шипуліна Т. М.).

25 жовтня 2014 року позивачем до Вищого адміністративного суду України подано заперечення на касаційну скаргу, в яких він погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін

11 березня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшло клопотання про заміну позивача його правонаступником, а саме допустити заміну Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» його правонаступником - Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі його регіональної філії «Львівська залізниця», яке задоволено судом.

12 липня 2017 року справа № 813/2966/14 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

10 січня 2018 року справа № 813/2966/14 передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що у грудні 2013 року податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку платника податків з питань взаєморозрахунків з Товариствами з обмеженою відповідальністю «Мегапласт захід», «Київський машинобудівний завод» та Державним підприємством «Укрзалізничпостач», за результатами якої складено акт перевірки від 12 грудня 2013 року № 248/42-00/01059900 (далі - акт перевірки).

26 грудня 2013 року на підставі акта перевірки та згідно з положеннями підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України винесено спірне податкове повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням-рішенням № /9452 за порушення підпункту 7.2.3, підпункту 7.2.8 пункту 7.2, підпункту 7.4.1, підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту статті 7 Закону № 168/97-ВР, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 444 876 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 715 681 грн. на підставі пункту 123.1 статті 123, пункту 6, 7 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Склад податкового правопорушення, покладених в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, доводиться податковим органом на підставі висновку про нереальність господарських операцій позивача з Товариствами з обмеженою відповідальністю «Мегапласт захід», «Київський машинобудівний завод», а також Державним підприємством «Укрзалізничпостач».

На підставі господарських операцій, обумовлених виконанням договорів про поставку продукції виробничо-технічного призначення від 04 січня 2010 року №ЦХП-60110-Л/НХ-1017/НЮ (Державне підприємство «Укрзалізничпостач»), від 20 серпня 2010 року № МНХ/в-1061, від 23 вересня 2010 року № МНХТер-4-10042 (Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегапласт-Захід»), позивачем у справі сформовано податковий кредит за жовтень-грудень 2010 року, серпень-грудень 2011 року, січень,серпень, вересень 2012 року.

За наслідками виконання договору від 07 вересня 2012 року № Л/П -122234 НЮ про надання послуг з модернізації колійної машини ЩОМ - 4, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальність «Київський машинобудівний завод» сформовано податковий кредит за грудень 2012 року.

Податковим органом доводиться, що за вказаний період позивачем завищено податковий кредит у розмірі 1 562 525 грн., при цьому суми віднесені до податкового кредиту за жовтень-листопад 2010 року на загальну суму 140 651 грн. в основу формування податкового повідомлення-рішення покладені не були.

Загальним доводом, яким обґрунтовується нереальність спірних господарських операцій Товариства, є посилання на відомості, що містяться в актах перевірки Державного підприємства «Укрзалізничпостач», Товариств з обмеженою відповідальністю «Мегапласт-Захід», «Київський машинобудівний завод» щодо безтоварності їх господарських операцій з третіми особами.

Нереальність господарських операцій з Товариствами з обмеженою відповідальністю «Мегапласт-Захід» та «Київський машинобудівний завод» доводиться висновком про недоліки актів приймання-передачі, відсутністю документів на перевезення, не підтвердженням руху активів та відсутністю сертифікатів якості на продукцію.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено виконання сторонами умов договору та підтвердження спірних господарських операцій належними і допустимими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Склад податкового правопорушення, передбаченого положеннями 198.3 статті 198, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, підпункту 7.2.3, підпункту 7.2.8 пункту 7.2, підпункту 7.4.1, підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту статті 7 Закону № 168/97-ВР (застосовуються до правовідносин, які виникли до 01 січня 2011 року) полягає у віднесенні до складу податкового кредиту, серед іншого, сум податку на додану вартість, що сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання товарів/послуг, якщо такі суми не підтверджені податковими накладними.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій обґрунтовано висновувалися з того, що позивачем на підтвердження витрат для цілей формування податкового кредиту надано належні і допустимі первинні документи, які відображають реальність спірних господарських операцій, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Суди першої та апеляційної інстанцій при прийнятті рішення висновувалися з того, що доводи податкового органу, якими доводиться нереальність господарських операцій, зводяться виключно до аналізу податкової інформації щодо контрагентів платника податків. Інші доводи, які вказувалися податковим органом в акті перевірки не знайшли свого підтвердження за наслідком дослідження судами обставин справи.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що недоведення податковим органом складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття податкового повідомлення-рішення від 26 грудня 2013 року № /9452, яким збільшено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 1 444 879 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 715 681 грн., зумовлює безпідставність його прийняття.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року у справі № 813/2966/14 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф.Ханова

Судді І.А.Гончарова

І.Я.Олендер