Справа № 2а-1570/6063/12
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

05 червня 2018 року

справа №2а-1570/6063/12

адміністративне провадження №К/9901/2621/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства «Підприємство Чорноморської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області» на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2014 року у складі колегії суддів Кравець О. О., Домусчі С. Д., Шеметенко Л. П. у справі № 1570/6063/12 за позовом Державного підприємства «Підприємство Чорноморської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області» до Державної податкової інспекції у Малиноському районі м. Одеси Одеської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

У жовтні 2012 року Державне підприємство «Підприємство Чорноморської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Малиноському районі м. Одеси Одеської області (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28 травня 2012 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем - 70 684 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 16 604 грн., з мотивів безпідставності його прийняття.

20 листопада 2012 року постановою Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов задоволено в повному обсязі, з мотивів протиправності податкового повідомлення-рішення від 28 травня 2012 року №.

02 квітня 2014 року постановою Одеського апеляційного адміністративного суду скасовано постанову суду першої інстанції та відмовлено у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з правомірності спірного податкового повідомлення-рішення та доведення податковим органом складу податкового правопорушення обставинами, встановленими у вироках, що набрали законної сили.

22 квітня 2014 року позивачем подано до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 966-XIV, статті 72, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

25 квітня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу позивача залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків до 02 червня 2014 року (суддя Бившева Л. І.).

04 червня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за наслідком усунення позивачем недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк та витребувано з Одеського окружного адміністративного суду справу № 1570/6063/12.

10 січня 2018 року матеріали касаційної скарги №К/9901/2621/18 передано до Верховного Суду.

11 січня 2018 року ухвалою Верховного Суду матеріали касаційної скарги прийнято до провадження та повторно витребувано з Одеського окружного адміністративного суду справу № 1570/6063/12.

01 лютого 2018 року справа № 1570/6063/12 надійшла до Верховного Суду.

Відзив відповідача на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши рішення суду апеляційної інстанції, в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення вимог касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що у травні 2012 року податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо взаєморозрахунків та правових відносин з Приватним підприємством «Агроресурс-Південь» за грудень 2010 року, лютий - березень 2011 року та Приватним підприємством «Юніком Плюс» за серпень-листопад 2010 року, за результатами якої складено акт від 18 травня 2012 року № 103/22-213/8680595-141 (далі - акт перевірки).

28 травня 2012 року на підставі акта перевірки та згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України винесено спірне податкове повідомлення-рішення №, яким за порушення підпункту 14.1.36, підпункту 14.1.191, підпункту 14.1.202 пункту 14.1 статті 14, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 70 684 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 16 604 грн. на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

Склад податкового правопорушення доводиться податковим органом на підставі висновку про нереальність господарських операцій платника податків з Приватними підприємствами «Агроресурс-Південь» та «Юніком Плюс».

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та Приватним підприємством «Юніком Плюс» укладено договори поставки товарів (трикотажного полотна) від 29 червня 2010 року № 7/66 та від 17 серпня 2010 року № 169, за наслідком виконання яких сформовано податковий кредит з податку на додану вартість за серпень-листопад 2010 року в сумі 62 710 грн.

За наслідком виконання договору поставки від 02 грудня 2010 року № 207, укладеного з Приватним підприємством «Агроресурс-Південь», платником податку сформовано податкового кредиту за грудень 2010 року, лютий-вересень 2011 року на загальну суму 7 974 грн.

Позиція відповідача щодо нереальності спірних господарських операцій доводилась тим, що під час перевірки виявлено недостатність виробничих потужностей та основних засобів у контрагентів, а також неможливістю проведення зустрічних перевірок контрагентів.

Під час розгляду у суді апеляційної інстанції встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2011 року у кримінальній справі № 1522/20582/12, який набув законної сили 21 листопада 2011 року - ОСОБА_1, директора і засновника Приватного підприємства «Агроресурс-Південь» визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 205 Кримінального кодексу України (пособництво у вчиненні фіктивного підприємництва).

Вироком суду встановлено, що у період з червня 2010 року ОСОБА_1 створила Приватне підприємство «Агроресурс-Південь». Незаконна діяльність Приватного підприємства «Агроресурс-Південь» полягала в оформленні неіснуючих операцій з продажу товарів (робіт, послуг) після чого такі документи передавалися підприємствам-контрагентам для їх відображення в бухгалтерському та податковому обліку з метою незаконного формування податкового кредиту.

25 липня 2013 року вироком Приморського районного суду м. Одеси в іншій кримінальній справі № 522/5115/13-к директора та засновника Приватного підприємства «Юніком Плюс» - ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, відповідальність за який встановлена частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 205, частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України (пособництво у вчиненні фіктивного підприємництва, пособництво в ухиленні від сплати податків).

Об'єктивна сторона складу злочину ОСОБА_2, встановлена вироком суду, полягає у створенні у січні 2010 року Приватного підприємства «Юніком Плюс», що у подальшому оформляли неіснуючі операції з продажу товарів (робіт, послуг), після чого такі документи передавалися замовникам «послуг» (підприємствам - контрагентам) для їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках з метою незаконного формування податкового кредиту та валових витрат, заниження своїх податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток. При цьому ОСОБА_2 нікого не уповноважував від свого імені здійснювати фінансово-господарську діяльність підприємства.

Щодо доводів касаційної скарги.

Фактичною підставою винесення спірного повідомлення-рішення є вчинення позивачем податкового правопорушення внаслідок здійснення господарських операцій, які, на думку відповідача, є нереальними.

За змістом пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, серед іншого, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що витрати для цілей формування податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належними і допустимими первинними документами, які відображають реальність господарських операцій позивача з контрагентами, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, яка діяла на момент розгляду справі у судах попередніх інстанцій) вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Суд зазначає, що сам факт наявності вироку, ухваленого на підставі угоди у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених вироком, який набрав законної сили.

Верховний Суд погоджуються з висновками суду апеляційної інстанції, що вироками у кримінальних справах, які набрали законної сили, встановлено об'єктивну сторону складу злочинів посадових осіб контрагентів платника податків, дії яких не були спрямовані на реальне настання наслідків, а лише на формування первинних документів за наслідками неіснуючих операцій . Господарські операції, за наслідками яких підприємством сформовано податковий кредит, відбулися на підставі первинних документів, виписаних цими ж особами і у той самий період, в якому встановлено факт вчинення злочину.

Суд апеляційної інстанції дійшов до вмотивованих висновків про непідтвердження понесених позивачем витрат, за якими сформовано податковий кредит, належними, допустимими і достатніми первинними документами податкового і бухгалтерського обліку, що обумовлює правомірність податкового повідомлення-рішення від 28 травня 2012 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем - 70 684 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 16 604 грн..

Верховний Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга позивача залишається без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Підприємство Чорноморської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області» залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2014 року

у справі № 1570/6063/12 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер