Справа № 591/2193/18
Суддя: Кривцова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/2193/18
Провадження № 2-а/591/318/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді Кривцової Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 про визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

19.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 від 16.04.2018 року серії ВР № 267991 позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме, за те, що 16.04.2018 року о 13-23 годині керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Суми на перехресті вул. Набережної річки Стрілки з вул. Горького, водій ОСОБА_1 проїхав перехрестя на вимкнену додаткову секцію сигналу світлофора та на вимогу поліцейського не предявив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4. а ПДР України.

Позивач вважає, що дії інспектора є протиправними, а постанова є незаконною з таких підстав. Позивач вказує, що він виїжджав на перехрестя на зелений сигнал світлофору, але перед ним їхало два автомобілі, які почали різко гальмувати, щоб обїхати ями, і це завадило йому вчасно проїхати перехрестя, а тому він завершував маневр на перехресті незалежно від сигналу світлофора на виїзді, керуючись при цьому п. 16.8 ПДР. Також позивач вважає, що після зупинки інспектор почав одразу вимагати у нього документи, ще не почавши розгляд справи. Позивач всі події фіксував на відео на свій смартфон. Позивач сказав, що спочатку хоче ознайомитись з доказами вчинення ним правопорушення, а потім надасть інспектору документи. Позивач вказує, що інспектор пропонував йому ознайомитись з відеозаписом на якомусь мобільному телефоні, але позивач відмовився та повідомив, що не знає походження цього телефона. Потім інспектор повідомив, що не має доказів вчинення позивачем правопорушення, пізніше інспектор повідомив, що не має можливості ознайомити позивача з доказами, тому що дуже яскраво світить сонце. Позивач він викликав 102, вважаючи, що його безпідставно затримано і з метою написати скаргу на поліцейських, що його зупинили. Позивач вказує, що інспектор поліції виніс постанову, не розглянувши справу по суті, фактично без присутності позивача, без підготовки до розгляду справи, без оголошення посадової особи, що розглядає справу, без оголошення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не заслухавши цю особу, не давши змогу скористатись послугами адвоката, заявити клопотання та не вирішивши клопотань, не залучивши до розгляду свідків, не досліджуючи доказів, не дослідивши інших обставин справи. Позивач вважає, що інспектор поліції поставився до нього упереджено і порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, та право на захист. Позивач вважає незрозумілим, у вчиненні якого правопорушення він звинувачений у постанові. На підставі викладеного, позивач просить визнати протиправними дій інспектора патрульної поліції та скасувати постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідач інспектор поліції ОСОБА_2 надав письмовий відзив, в якому заперечував проти позову. У відзиві зазначив, що 16.04.2018 року згідно з розстановкою сил та засобів роти № 1 батальйону УПП в м. Суми він (відповідач ОСОБА_2М.) ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху. Під час несення служби відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», здійснювався контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками.

Відповідач зазначив, що близько 13-23 год. 16 квітня 2018 року на перехресті вулиць Набережна р. Стрілка та Горького в м. Суми було виявлено автомобіль НОМЕР_1, водій якого проїхав перехрестя на вимкнений сигнал світлофору додаткової секції світлофору, чим порушив п.8.7.3 з ПДР України.

Відповідно до п. 2.4.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу на вимогу поліцейського повинен предявити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР, в тому числі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб. Однак позивач відмовився предявляти вказані документи на законну вимогу відповідача.

Відповідач пояснює, що він розяснив позивачу, що порушення п. 2.4.а ПДР тягне за собою адміністративну відповідність за ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Крім того, поліцейським було розяснено положення ст. 63 Конституції України та права згідно ст. 268 КпАП України, а також повідомлено про місце розгляду справи.

Відповідач вказує, що в присутності ОСОБА_1 було розглянуто справу та зачитано позивачу постанову, копію якої вручено на місці розгляду справи.

На підтвердження своїх заперечень відповідач надав DVD-диск з відеозаписом з камери службового автомобіля та з нагрудної відеокамери, на якому зафіксовано вчинення правопорушень, пояснення позивача та його поведінка та процедура розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 від 16.04.2018 року серії ВР № 267991 позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме, за те, що 16.04.2018 року о 13-23 годині керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Суми на перехресті вул. Набережної річки Стрілки з вул. Горького, водій ОСОБА_1 проїхав перехрестя на вимкнену додаткову секцію сигналу світлофора та на вимогу поліцейського не предявив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4. а ПДР України (а.с.4).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом (КУпАП).

Строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, визначений ст. 289 КУпАП і становить 10 днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження дій та рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

У даній справі строк оскарження позивачем не пропущено, так як позов подано до суду 19 квітня 2018 року, на третій день після винесення постанови (а.с.2).

Відповідно до ст. 72 КАС України в редакції від 03.10.2017 року, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в редакції від 03.10.2017 року, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даній справі відповідач проти позову заперечував, надав письмовий відзив та надав диск з відеозаписом, на якому зафіксовано, що поліцейськими патрульної служби було зупинено автомобіль НОМЕР_1 на вул. Горького в м. Суми після проїзду перехрестя вул. Набережна р. Стрілки та вул. Горького, розяснено водію, що його зупинено в звязку з вчиненням ним правопорушення (проїзд перехрестя на заборонний сигнал світлофору) та запропоновано водію надати посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У даному випадку суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу після вчинення адміністративного правопорушення не призвів до порушення процесуальних прав позивача, закріплених у ст. 268 КУпАП.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно вказаної норми ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Вимоги щодо змісту такої постанови встановлені цією ж нормою ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395).

Згідно п.4 р.І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив ПДР та/або якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Згідно з статтею 32 вказаного Закону поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху України встановлено, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що працівники поліції вправі здійснювати контроль за наявністю у водія документів, зазначених в пункті 2.1 ПДР як при складенні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, так і при зупинці транспортного засобу за наявності для того законних підстав.

У судовому засіданні судом досліджено наданий відповідачем відеозапис з службового автомобіля та з нагрудної відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції, і суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Судом також досліджено відеозаписи, надані позивачем, що були зроблені ним на смартфон під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього.

Дослідивши вказані докази, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що інспектор порушив порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки з відеозапису видно і чутно, що поліцейський представився, розяснив ОСОБА_1 його права, визначені ст. 268 КУпАП, в тому числі право подавати докази, заявляти клопотання та користуватися юридичною допомогою.

При цьому суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що інспектор не розглядав справу, оскільки це субєктивна думка позивача, крім того ці доводи позивача спростовуються доказами, наданими в тому числі і самим позивачем (відеозаписи).

З відеозаписів вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся на місці зупинки транспортного засобу (вчинення правопорушення), у відповідності до ст. 279, 280, 285 КУпАП.

При цьому суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що він з самого початку не вчиняв ніяких правопорушень, що він не виїздив на перехрестя на заборонений сигнал світлофору, і що був незаконно зупинений, оскільки з відеозапису, що зроблений відеокамерою з службового автомобіля вбачається момент виїзду автомобіля позивача на перехрестя та вчинення правопорушення. Також потім, після його зупинки працівником поліції, на відеозаписі видно і чутно, що інспектор поліції представився, пояснив позивачу причину зупинку автомобіля. На відеозаписі також зафіксовано, що позивач поводився грубо та зухвало в розмові з інспектором поліції. Крім того, з відеозапису вбачається, що інспектор неодноразово пропонував позивачу надати посвідчення водія, однак позивачем ця правомірна вимога інспектора не була виконана.

Факт вчинення позивачем правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб - підтверджується постановою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відеозаписом з відеокамери патрульної поліції.

Тому дії інспектора поліції щодо розгляду справи безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення були правомірними і відповідали вищезгаданим нормам діючого законодавства.

Судом встановлено, що стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. накладено на позивача в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП, що відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Інші доводи позивача не спростовують законності оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в справі маються належні докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: непредявлення на вимогу працівника поліції для перевірки особою, яка керувала транспортним засобом посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а тому адміністративний позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 288, 293 КпАП України, ст.ст. 268-272, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчення водія № ВВТ677541 видане 26.12.2013 року, НОМЕР_2, місце реєстрації: м. Суми, вул. Басівська, 77) до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_2 (місце знаходження: м. Суми, Білопільський шлях, 18/1) про визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського адміністративного апеляційного суду протягом 10 днів з дня проголошення (складення) рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Судове рішення складено 12.06.2018 року.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова