Справа № 826/8543/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

05 червня 2018 року м. Київ № 826/8543/18

Суддя Окружного адміністративного суду м.Києва Смолій І.В., ознайомившись з заявою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) до Товариства з обмеженою відповідальністю “АЛЗО” (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 121) про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,

В С Т А Н О В И В:

04.06.2018 о 16год 53хв. із заявою до Окружного адміністративного суду м.Києва звернулось Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю “АЛЗО” про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.06.2018 вказану заяву залишено без руху та встановлено заявнику строк до 11 год. 00 хв. 05.06.2018 для усунення недоліків поданої заяви шляхом надання до суду оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 1762,00 грн. Телефонограмою повідомлено заявника про залишення заяви без руху.

Разом з тим, 10.05.2018 об 10 год. 58 хв. до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, зі змісту якої видно, що заявник просить долучити до матеріалів справи клопотання про відстрочення сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору заявник зазначає, що юридичним підрозділом ГУ ДФС у м. Києві направлено до підрозділу фінансування, бухгалтерського обліку та звітності ГУ ДФС у м. Києві лист про сплату судового збору, проте на даний час заявником не отримано платіжне доручення з відміткою банку про виконання.

Вирішуючи заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Вказаною нормою встановлено можливість полегшення судом тягаря судових витрат для осіб з низьким рівнем достатку. Положення такої норми спрямоване на те, щоб сплата судового збору не була перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб, і слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану.

Водночас, згідно з ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, в силу вимог ст. 8 Закону України "Про судовий збір", органи Державної фіскальної служби України не є суб'єктами, на яких розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.

Отже, з урахуванням наведеного та беручи до уваги, що позивач, є юридичною особою, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов’язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб’єктами владних повноважень тощо не є підставою для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 26.01.2018 у справі № К/9901/854/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, сплата судового збору є обов’язком заявника, а тому зловживання правом на відстрочення сплати судового збору є неприпустимим.

Аналізуючи зазначене у сукупності, суд приходить до висновку, що наведені останнім обставини в якості підстави для задоволення поданого клопотання не є достатніми для відстрочення сплати судового, у зв'язку з чим, у задоволенні клопотання ГУ ДФС у м. Києві про відстрочення сплати судового збору слід відмовити.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення такої сплати, оскільки позивач не позбавлений можливості звертатись до відповідних органів про додаткове фінансування на оплату судового збору.

Таким чином, виявлені недоліки заяви ГУ ДФС у м. Києві про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків - ТОВ "АЛЗО", у визначений судом строк станом на момент прийняття даної ухвали заявником не усунуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КАС України, у разі недотримання вимог частини другої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків. Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до неї документів. Повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення її недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Аналізуючи зазначене в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення ГУ ДФС у м. Києві заяви про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків - ТОВ "АЛЗО", та доданих до неї документів.

На підставі викладеного, керуючись 133, 161, 169, 241-243, 248, 256, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, –

У Х В А Л И В:

Відмовити Головному управлінню ДФС у м. Києві у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Повернути Головному управлінню ДФС у м. Києві заяву про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЗО", та додані до неї документи.

Ухвалу про повернення позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала, відповідно до ч. 2 ст. 256 та ч. 7 ст. 169 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена.

Суддя І.В. Смолій