Справа № 759/140/18
Суддя: Сенько М. Ф.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/140/18

пр. № 2-а/759/220/18

22 травня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управлінян патрульної поліції м. Києва про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в січні 2018 року заявив позов про скасування постанови Управлінян патрульної поліції м. Києва про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 25.12.2017 року, відповідно до якої його притягнено до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився.

Відповідач в суд не з'явився, подали до суду відзив на позовну заяву в якому в задоволенні позову просили відмовити за безпідставністю.

Судом встановлено таке.

Інспектором роти №9 батальйону №4 Управління патрульної поліції УПП Перловським Д.О. 25 грудня 2017 року, за порушення вимог п. 34 ПДР України, винесено постанову серії ЕАА №246573 про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 5 КУпАП, на підставі якої правопорушника піддано штрафу в сумі 1020,00 грн.

Відповідно до постанови в вину ОСОБА_1 поставлено те, що він 25 грудня 2017 р. о 11 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Lend Rover», р.н. НОМЕР_1 в .м києві по вул. Берковецька, 6/В, водій порушив порушив вимоги п. 34 ПДР України, порушення вимог дорожньої розмітки проїзної частини доріг.

Позивач вказує, що ПДР України за обставин викладених в спірній постанові не порушував, зазначає, що він дійсно здійснив зупинку. Проте, це була вимушена зупинка, спричинена крайньою необхідністю, оскільки під час руху у нього пробилось колесо, що перешкоджало йому у подальшому русі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час скоєння порушення та прийняття спірної постанови, суд прийшов до висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені відповідно до Закону № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Вказаний ЗУ не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права. Просить суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАА №246573 від 25 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач не оспорює, що він зупинив автомобіль і порушив вимоги дорожньої розмітки 1.30, проте зазначає, що діяв в стані крайньої необхідності.

Відповідно до ст. 18 КпАП України не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Разом з тим, позивач не надав суду будь-яких належних доказів та не заявляв клопотань про їх витребування судом на підтвердження того, що він порушив Правила дорожнього руху в стані крайньої необхідності. Сам факт порушення правил дорожнього руху позивач визнає.

Суд вважає, що посилання позивача на те, що під час руху у нього пробилось колесо, а вільного місця для паркування не було, а тому він був змушений порушити правила ПДР не є обставиною, яка не могла бути усунута іншим способом.

Встановлено, що інспектор патрульної поліції, виконуючи свої службові повноваження, здійснював патрулювання зазначеної у постанові ділянки дороги.

Винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та посадових інструкцій і було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху.

Позивач як на підставу для задоволення позову посилається лише на свої пояснення.

Будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог він суду не надав та не просив про їх витребування судом. Також, у судовому засіданні позивачем не заявлялись клопотання про допит свідків.

Суд вважає, що особисті пояснення позивача не є доказом необхідності вимушеної зупинки в зоні дії забороняючого знаку.

Викладені позивачем обставини, що не підтверджені належними доказами, не свідчать про відсутність в його діях порушень Правил дорожнього руху України.

З огляду на наведене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 9, 76, 77, 90, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управлінян патрульної поліції м. Києва про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий Сенько М.Ф.