Справа № 814/1433/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1433/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, 3 особи: Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернулася з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Миколаївській області (надалі - відповідач або ТУ ДСА в Миколаївській області), в якому просила зобов'язати здійснити перерахунок і виплату заробітної плати в повному обсязі з урахуванням премій, встановлених щомісячно відповідними наказами керівника апарату Снігурівського районного сулу Миколаївської області та усіх надбавок, що нараховуються залежно від розміру посадового окладу за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 відповідно до вимог ст.144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та за період з 29.03.2015 по 31.12.2015 включно відповідно до вимог ст.147 вказаного Закону, за період з 09.09.2015 по 31.12.2015 виходячи з посадового окладу - 0,3 від місячного окладу судді місцевого суду без 50% зменшення, з урахуванням фактично виплаченої заробітної плати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що розмір посадового окладу мав би обчислюватися і виплачуватися у розмірі, встановленому статтею 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній з 26 жовтня 2014 року, та статтею 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» , як спеціальними нормативно-правовим актами, що визначають розмір заробітної плати працівника апарату суду, без обмежень наявними фінансовим ресурсами, як це передбачає Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 березня 2018 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_2 та виплатити заробітну плату за період з 26 жовтня 2014 р. до 28 березня 2015 р. відповідно до вимог ст. 144 ч. 1 абз. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26 жовтня 2014 р. відповідно до Закону України "Про прокуратуру") та за період з 29 березня 2015 р. до 08 вересня 2015 р. відповідно до вимог ст. 147 ч. 1 абз. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 29 березня 2015 р. відповідно до Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), з урахуванням всіх обов'язкових надбавок і виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

Відмовлено у задоволенні позову в частині зобов'язання Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_2 за період з 09 вересня 2015 р. до 31 грудня 2015 р. виходячи з посадового окладу 0,3 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50-% зменшення, з урахуванням фактично виплаченої заробітної плати.

В апеляційній скарзі, ТУ ДСА в Миколаївській області, посилаючись порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 березня 2018 року - скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Так апелянт наголошує на тому, що ТУ ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів, не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду, згідно вимог ст. 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закону України «Про прокуратуру» та ч. 1 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакції від 29.03.2015 року, тобто поза межами видатків державного бюджету та у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_2 з 23.09.2013 року по теперішній час працює в Снігурівському районному суді Миколаївської області на посаді секретаря суду, на час спірних правовідносин мала 13 ранг державного службовця та відповідно до п.п.5 "б" п.1 розпорядження Кабінету Міністрів України "Про віднесення посад працівників апарату судів загальної юрисдикції до відповідних категорій посад державних службовців" №88-р від 24.02.2003 року є державним службовцем 6 категорії.

Протягом періоду з 26.10.2014 року по 08.09.2015 року ТУ ДСА нараховувалась та виплачувалась позивачу заробітна плата за посадовим окладом 1218 гривень, а з 09.09.2015 року по 31.12.2015 року за посадовим окладом 2067 гривень.

Під час визначення розміру посадового окладу позивачу, відповідач в період 26.10.2014 року по 08.09.2015 року керувався постановою Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" та № 482 від 20.05.2009 "Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету" на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати -1218 гривень.

За період з 09.09.2015 року ТУ ДСА при визначення посадового окладу позивача, керувався постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" №644 від 02.09.2015 року, якою посадовий оклад судового розпорядника місцевого загального суду визначено в розмірі 50% від 30% посадового окладу судді - 2067 гривень (1378/100*30=4134/100*50=2067).

Вважаючи протиправними такі дії відповідача, ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ТУ ДСА в Миколаївській області допустило протиправну бездіяльність, результатом якої стало те, що розмір заробітної плати позивача не відповідав нормам Закону України "Про судоустрій і статус суддів", оскільки закони України мають вищу юридичну силу ніж урядова постанова, й зобов'язання, взяті державою на законодавчому рівні, не можуть ставитись у залежність від дій чи бездіяльності уряду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII, яким внесено зміни до статті 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VІ, зокрема передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру» Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

З 28 березня 2015 року Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VІІІ затверджено нову редакцію Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VІ, у статті 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із зазначеним Законом.

Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною другою статті 8 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).

За правилами статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VІ (у редакції до 28 березня 2015 року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 143 Закону № 2453-VІ). Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону № 2453-VІ у редакції з 28 березня 2015 року.

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» №80-VIII визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена Постановою № 268, зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року. Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Враховуючи наведене, оскільки з 26 жовтня 2014 року по 09 вересня 2015 року Кабінет Міністрів України не вніс змін до Постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, а законами України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ та частини першої статті 147 цього ж Закону у редакції з 28 березня 2015 року не передбачено, ТУ ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів, не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановив Кабінет Міністрів України.

Що стосується вимог позивача про нарахування заробітної плати у період з 9 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року без 50-відсоткового зменшення, то, як правильно зазначено судами попередніх інстанцій, додатком 47 до постанови № 268 в редакції, чинній з 9 вересня 2015 року, схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів була приведена у відповідність до абзацу другого частини першої статті 147 Закону № 2453-VІ, але з приміткою, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші ж виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду, а тому позов у цій частині також задоволенню не підлягає.

Отже, відповідно до наведених положень, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про правомірність дій відповідача при обчисленні й виплаті ОСОБА_2 заробітної плати, та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 317 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення, прийняте на підставі неправильного застосування норм матеріального права повністю і ухвалити нове судове рішення.

З огляду на те, що суд першої інстанції вирішив справу з помилковим застосуванням норм матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, 3 особи: Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України про зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: