Справа № 820/2838/17
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 червня 2018 року

Київ

справа №820/2838/17

адміністративне провадження №К/9901/48357/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів -Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 у справі №820/2838/17 за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Дочірнє підприємство «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернулось до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017, позовні вимоги - задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області 16.04.2018 звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду та заявою про поновлення строку на касаційне скарження судових рішень.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку відповідач посилається на відсутність на рахунку Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області грошових коштів, що стало об'єктивною перешкодою сплати судового збору у даній справі при первинному зверненні до суду та реалізації права щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку без порушення порядку здійснення процесуальної дії касаційного оскарження.

Одночасно, податковий орган зазначає, приведення касаційної скарги у відповідність до вимог КАС України та підтвердження своїми фактичними діями власний намір оскаржити судові рішення своєчасно є підставою для поновлення строку касаційного оскарження незалежно від причин його пропуску.

Ухвалою Верховного Суду від 02.05.2018 касаційну скаргу відповідача було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки наведені у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження підстави визнані судом неповажними, та надано заявнику строк на усунення вказаних недоліків терміном у десять днів з дня отримання копії даної ухвали, протягом якого особа має право надати суду обґрунтовану заяву із зазначенням інших підстав, які з об'єктивних перешкод унеможливили реалізацію права на повторне звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою в найкоротші строки з доказами на їх підтвердження.

Вказану ухвалу Верховного Суду вручено представнику заявника 07.05.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №718.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху відповідачем на адресу суду направлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з обґрунтуванням підстав пропуску такого строку та доказами на їх підтвердження.

В обґрунтування підстав для поновлення строку касаційного оскарження податковий орган посилається на такі обставини.

Вперше Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області подало касаційну скаргу у справі №820/2838/17 до суду касаційної інстанції в межах встановленого КАС України строку на касаційне оскарження, а саме: 14.12.2017.

Ухвалою Верховного Суду від 28.12.2017 відповідачу було відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, а касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 213 КАС України, в редакції чинній на момент звернення з касаційною скаргою, у зв'язку з ненаданням належним чином оформленого документа на підтвердження повноважень особи, яка підпила касаційну скаргу та документа про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, та надано заявнику строк на усунення вказаних недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 29.01.2018 відповідачу було відмовлено у задоволенні клопотання про продовження процесуального строку, встановленого судом для усунення недоліків касаційної скарги, а касаційну скаргу повернуто заявнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України у зв'язку з тим, що відповідачем не усунуто недоліки встановлені ухвалою про залишення касаційної скарги без руху, зокрема, в частині надання документа про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області вдруге 16.04.2018, тобто після значного спливу часу з моменту повернення вперше поданої касаційної скарги, подало до суду касаційної інстанції касаційну скаргу у справі №820/2838/17 з пропуском встановленого КАС України строку на касаційне оскарження.

Доводи податкового органу про поважність причин пропуску строку касаційного оскарження зводяться до того, що відсутність бюджетних асигнувань, тобто фінансових ресурсів для покриття видатків на певні цілі, стало підставою тимчасової неможливості оплати судових витрат з незалежних від податкового органу обставин (ненадходження коштів рахунок Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, зокрема, на сплату судового збору).

Одночасно, відповідач зазначає, що при черговому надходженні коштів на рахунок Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області останнім в першочерговому порядку було сплачено судовий збір по справі №820/2838/17, що підтверджується оригіналом платіжного доручення №410 від 23.03.2018.

На думку відповідача, приведення касаційної скарги у відповідність до вимог КАС України (надання документа про сплату судового збору у розмір та порядку визначеному законом та належним чином оформленого документа на підтвердження повноважень представника податкового органу, який підписав касаційну скаргу) та підтвердження своїми фактичними діями власний намір оскаржити судові рішення своєчасно є підставою для поновлення пропущеного строку та відкриття касаційного оскарження.

Разом з тим, наведені податковим органом у заяві про поновлення строку касаційного оскарження підстави не можуть бути визнані поважними, з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведені положення КАС України (в редакції від 03.10.2017, чинній на дату вчинення судом процесуальної дії) кореспондують положенням статті 13 КАС України (в редакції, яка була чинною на дату звернення до суду з касаційною скаргою вперше).

Враховуючи викладене, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним Кодексом строк та у визначеному порядку.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п'ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Невиконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну.

Недостатність суми коштів необхідної для сплати судового збору, з огляду на відсутність бюджетних асигнувань, може бути причиною, що ускладнює здійснення сплати судового збору за подання касаційної скарги, втім не надає особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судових рішень.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справ «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Як зазначено вище, частиною п'ятою статті 213 КАС України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги вперше) однією з вимог касаційної скарги визначено надання документу про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб'єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, діючи як суб'єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов'язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому недостатність на рахунку податкового органу грошових коштів, зокрема, в частині видатків передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов'язків щодо оформлення касаційної скарги.

Також, суд зазначає, що на підтвердження обставин вказаних у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження відповідачем надано копії листів Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 03.01.2018 про розподіл кошторисних призначень за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» у І кварталі 2018 року, від 29.01.2018, від 15.02.2018 та від 12.03.2018 про збільшення кошторисних призначень за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» у І кварталі 2018 року, копії довідок Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 09.02.2018 та від 23.02.2018 щодо відсутності на рахунку останнього грошових коштів для сплати судового збору, копії листів Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 15.01.2018 та від 16.01.2018 щодо встановлення даних (надання інформації пов'язаної з виконанням рішення суду про стягнення коштів) та копії повідомлень Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 14.02.2018, від 19.03.2018 та від 03.05.2018 щодо необхідності здійснення безспірного списання коштів (виконання рішень суду).

Втім, податковим органом не надано жодних доказів на підтвердження вчинення дій з метою отримання коштів для сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, наприклад, звернення до податкового органу вищого рівня або органу казначейської служби з обґрунтуванням необхідності касаційного оскарження судових рішень у справі №820/2838/17 та отримання відповідного фінансування, а також не надано доказів на підтвердження вчинення відповідних дій щодо сплати судового збору у даній справі у період з грудня 2017 року по квітень 2018 року.

Належними доказами поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження, у зв'язку з відсутністю кошторисних призначень для сплати судового збору за звернення до суду з касаційною скаргою є докази, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій податкового органу, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України, які б свідчили, що податковий орган дійсно бажає реалізувати своє право на касаційне оскарження у даній справі у найкоротші строки.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання відповідачем у заяві про поновлення строку касаційного оскарження причин пропуску такого строку поважними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 333 КАС України, -

у х в а л и в:

Відмовити Головному управлінню Державної фіскальної служби у Харківській області у поновленні строку на касаційне оскарження постанови Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2017 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 у справі №820/2838/17.

Відмовити Головному управлінню Державної фіскальної служби у Харківській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 у справі №820/2838/17 за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду