Справа № 804/205/242/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року Справа № 804/205/242/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (правонаступник - Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі) про визнання дій протиправними, скасування розпорядження 813639 від 30.08.2017р. та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі та просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу в ході перерахунку пенсії на виконання судового рішення від 03.11.2016р. по справі №205/4728/16-а (№2-а/205/124-16) розміру загального відсотку розрахунку пенсії від заробітку з 87 відсотків на 60 відсотків та бездіяльними щодо неврахування для розрахунку розміру пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, заявлених довідками ДПІ у Чечелівському районі м. Дніпра від 12.04.2017р. №1430/10/04-66-05-17 та ДПІ у Новокадацькому районі м. Дніпра від 28.03.2017р. №10/10/04-67-05-052 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за період з 01.01.2001 по 28.12.2006р.;

- скасувати розпорядження відповідача 813639 від 30.08.2017р.;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпра здійснити позивачу починаючи з 16.12.2015р. нарахування та виплату пенсії державного службовця виходячи із 87% середнього заробітку з урахуванням сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, заявлених довідками ДПІ у Чечелівському районі м. Дніпра від 12.04.2017р. №1430/10/04-66-05-17 та ДПІ у Новокадацькому районі м.Дніпра від 28.03.2017р. №10/10/04-67-05-052 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за період з 01.01.2001 по 28.12.2006р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 02.08.2010р. розпорядженням 813639 від 22.02.2010р. їй призначено пенсію державного службовця по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» в розмірі 87% середнього заробітку. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2016р. по справі №205/4728/16-а було зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську здійснити позивачу перерахунок (збільшення) та виплату пенсії державного службовця з урахуванням у складі заробітної плати сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, на які нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з 16.12.2015р. Як зазначає позивач, на виконання вищевказаного судового рішення, відповідачем розпорядженням №813639 від 30.08.2017р. про перерахунок пенсії було безпідставно зменшено загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку з 87% (застосовано при призначенні пенсії) на 60%, тобто відповідач вчинив дії не визначені у судовому рішенні. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують її право на розмір пенсії відповідно до законодавства України з урахуванням того, що перерахунок пенсії позивача, на виконання постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2016р. по справі №205/4728/16-а, відповідачу належало здійснити перерахунок пенсії з урахуванням у складі заробітної плати сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, на які нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування проте без зміни відсотку у розмірі 87% від суми заробітної плати відповідно до норм ст.37 Закону України «Про державну службу», застосованого в редакції чинній на момент призначення пенсії.

16.02.2018р. засобами електронного зв'язку та 19.02.2018р. до канцелярії суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов, у якому останній просив відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що в разі виконання постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2017р. згідно наданих позивачем довідок про заробітну плату №10/10/04-67-05-052 від 28.03.2017р. та №1430/10/04-66-05-17 від 12.04.2017р. за період з 01.01.2001р. по 28.12.2006р. з урахуванням у складі заробітної плати індексації заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, на які нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування зменшується розмір пенсії позивача, який станом на 16.12.2015р. склав би 1986,98 грн. (3311,64 грн. * 60%), тоді як розмір пенсії позивача без урахування вказаного рішення суду станом на 16.12.2015р. становить 2809,24 грн. При цьому, представник відповідача зазначив, що, оскільки в рішеннях суду не зазначено застосування при перерахунку пенсії відсотку за матеріалами пенсійної справи, то перерахунок проведено із застосуванням відсотку, який передбачено Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VІІ, чинним з 01.05.2016р., а тому, оскільки перерахунок пенсії позивача за рішенням суду не призводить до її збільшення, виплата пенсії проводиться в попередньому розмірі. Також, представник позивача зазначив, що у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо підвищення пенсій» з 01.10.2017р. позивачу за матеріалами пенсійної справи проведено перерахунок пенсії по інвалідності ІІ групи внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за результатами якого загальний розмір пенсії позивача становить 2928,91 грн. (а.с. 123-128, 143-145).

Окрім того, одночасно у відзиві на позов представник відповідача просив замінити відповідача у цій справі - Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на підставі ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України посилаючись на те, що постановою Кабінету міністрів України від 08.11.2017р. №821 - Криворізьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а ст.104 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників, таким чином Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є правонаступником Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі (а.с. 123-128, 143-145).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне замінити відповідача у цій справі Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зв'язку з реорганізацією останнього, згідно постанови Кабінету Міністрів України №821 від 08.11.2017р. на підставі ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки заміна сторони правонаступником можлива на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у справі.

З 02.08.2010р. на підставі заяви ОСОБА_2 її було переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 87% заробітної плати, що підтверджується копією відповідної заяви та копіями розпорядження 813639 від 22.02.2010р. (а.с.71,150,158).

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2016р. у справі №205/4728/16-а, що набрало законної сили 08.02.2017р. позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо не включення в розрахунок пенсії ОСОБА_2 сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань, винагороди, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити ОСОБА_2 перерахунок (збільшення) та виплату пенсії державного службовця з урахуванням у складі заробітної плати сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, на які нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з 16.12.2015р., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено, що підтверджується змістом копії відповідної постанови суду (а.с.72-74).

24.04.2017р. позивач, з метою належного виконання вищевказаного судового рішення, звернулася до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі із заявою про долучення оновлених довідок про заробітну плату за період з 01.01.2011р. по 31.06.2010р. з урахуванням раніше не врахованих «Інших виплат», з яких справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в якій просила відновити її право з 16.12.2015р. на розрахунок розміру пенсії з урахуванням у складі заробітної плати виплат визначених постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2016р. у справі №205/4728/16-а виходячи із 87% сум заробітної плати, що підтверджується копією наявної в матеріалах справи відповідної заяви (а.с.78).

Листом №У 1759-17 від 01.11.2017р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу повідомлено, що розрахунок пенсії на виконання вищевказаної постанови суду проводився у розмірі 60% суми заробітної плати державного службовця (чинного на момент перерахунку пенсії), що підтверджується оригіналом вказаного листа, наявного в матеріалах справи (а.с.101-102).

При цьому, згідно розпорядження Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі №813639 від 30.08.2017р. позивачу на виконання постанови суду здійснено перерахунок пенсії з 16.12.2015р. виходячи з 60% суми заробітної плати, що підтверджується копіями відповідного розпорядження (а.с.90,161-162).

Позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення в ході перерахунку пенсії на виконання судового рішення від 03.11.2016р. по справі №205/4728/16-а розміру відсотку розрахунку пенсії з 87% до 60%, посилаючись на те, що перерахунок пенсії позивача, на виконання постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2016р. по справі №205/4728/16-а, відповідачу належало здійснити виходячи із розрахунку 87% суми заробітної плати відповідно до норм ст.37 Закону України «Про державну службу», в редакції чинній на момент призначення позивачеві пенсії.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дій Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо зменшення позивачу в ході перерахунку пенсії розміру загального відсотку розрахунку пенсії від заробітку з 87% на 60% та зобов'язання відповідача здійснити позивачеві починаючи з 16.12.2015р. нарахування та виплату пенсії державного службовця виходячи із 87% середнього заробітку, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993р. (далі - Закон №3723) (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу - 02.08.2010р.) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частинами другою і п'ятою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I та II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I та II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Порядок та умови проведення перерахунку пенсії державних службовців були встановлені ст. 37-1 Закону №3723.

Згідно до ст. 37-1 Закону №3723 (в редакції чинній станом на 16.12.2015р.) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок перерахунку пенсій державних службовців було передбачено постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 31 травня 2000р. «Про деякі питання визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

Проте з набранням з 15 грудня 2015 року чинності постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31 травня 2000р. виключено пункт щодо умов перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом №3723-XIІ.

При цьому, ст.37 Закону №3723 (в редакції чинній станом на 16.12.2015р.) визначено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що зміни внесені до ст.37 Закону №3723 щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, а тому при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що судом із наданих документів встановлено, що призначення позивачеві пенсії відбулося 02.08.2010р. відповідно до Закону України №3723 (чинного у редакції на момент призначення пенсії) із розрахунку 87% від заробітної плати працюючого державного службовця, а відповідно, з 16.12.2015р. відповідач на виконання судового рішення у справі №205/4728/16-а від 03.11.2016р. зобов'язаний був здійснити позивачеві перерахунок пенсії з урахуванням у складі заробітної плати сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, на які нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, при цьому, без зміни розміру 87%, який був застосований при призначені пенсії позивачеві.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач при проведенні перерахунку пенсії позивача з 16.12.2015р. протиправно зменшив загальний розмір відсотку заробітної плати, з якої розрахована пенсія з 87% до 60%, застосувавши норми законодавства України чинні на момент проведення такого перерахунку.

Також і згідно до ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні №5-рп/2005 від 22.09.2005р. прийшов до висновків, що скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена. Отже положення ч.3 ст.22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.

Зазначеної правової позиції дотримується і Верховний Суд України у своїх постановах від 10 грудня 2013 року у справі № 21-348а13 та від 17.12.2013 у справі № 21-445а13.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність проведення перерахунку пенсії позивача з 16.12.2015р. із розрахунку 60% суми заробітної плати державного службовця чинного на момент перерахунку пенсії з урахуванням норм вищенаведеного пенсійного законодавства та обставин справи, встановлених судом.

При цьому, є безпідставними доводи відповідача про правомірність дій щодо застосування при перерахунку пенсії державного службовця розміру у відсотках (60%), що застосовується для призначення пенсії, з огляду на те, що вказані твердження спростовуються правовою позицією Верховного Суду України, яка наведена вище та не спростована відповідачем жодними доказами.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши дії (бездіяльність) відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач, провівши перерахунок пенсії позивача з 16.12.2015р. із розрахунку 60% суми заробітної плати державного службовця чинного на момент перерахунку пенсії діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у зв'язку з чим позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині визнання протиправними дій Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо зменшення позивачу в ході перерахунку пенсії розміру загального відсотку розрахунку пенсії від заробітку з 87% на 60% та скасування оспорюваного розпорядження 813639 від 30.08.2017р.

Також підлягають і задоволенню похідні позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити позивачеві починаючи з 16.12.2015р. перерахунок та виплату пенсії державного службовця виходячи із 87% середнього заробітку, з урахуванням того, що судом встановлено протиправність дій Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо зменшення позивачу в ході перерахунку пенсії розміру загального відсотку розрахунку пенсії від заробітку з 87% на 60% та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної судової практики, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача здійснити позивачеві починаючи з 16.12.2015р. перерахунок та виплату пенсії державного службовця виходячи із 87% середнього заробітку є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неврахування для розрахунку розміру пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, заявлених довідками ДПІ у Чечелівському районі м. Дніпра від 12.04.2017р. №1430/10/04-66-05-17 та ДПІ у Новокадацькому районі м. Дніпра від 28.03.2017р. №10/10/04-67-05-052 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за період з 01.01.2001 по 28.12.2006р. та зобов'язання відповідача здійснити позивачу починаючи з 16.12.2015р. нарахування та виплату пенсії державного службовця з урахуванням сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, заявлених довідками ДПІ у Чечелівському районі м. Дніпра від 12.04.2017р. №1430/10/04-66-05-17 та ДПІ у Новокадацькому районі м.Дніпра від 28.03.2017р. №10/10/04-67-05-052 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за період з 01.01.2001 по 28.12.2006р., враховуючи наступне.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2016р. у справі №205/4728/16-а, що набрало законної сили 08.02.2017р. позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо не включення в розрахунок пенсії ОСОБА_2 сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань, винагороди, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити ОСОБА_2 перерахунок (збільшення) та виплату пенсії державного службовця з урахуванням у складі заробітної плати сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, на які нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з 16.12.2015р., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено, що підтверджується копію відповідної постанови суду (а.с.72-74).

Аналіз змісту вказаного вище судового рішення свідчить про те, що позовні вимоги позивача щодо здійснення перерахунку позивачеві пенсії з урахуванням у складі заробітної плати сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, на які нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування вирішені вказаним судовим рішенням, а тому один і той же предмет спору та одні й ті ж підстави не можуть повторно розглядатися адміністративним судом згідно до вимог чинного процесуального законодавства.

Окрім того, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У зв'язку з викладеним, у адміністративного суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача у вказаній частині.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не вбачає підстав для їх розподілу у порядку, встановленому ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували понесення ним будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи з урахуванням того, що позивач як інвалід ІІ групи звільнений від сплати судового збору за п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (правонаступник - Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі) про визнання дій протиправними, скасування розпорядження 813639 від 30.08.2017р. та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо зменшення ОСОБА_2 в ході перерахунку пенсії розміру загального відсотку розрахунку пенсії від заробітку з 87 відсотків на 60 відсотків.

Скасувати розпорядження Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі (Новокодацький район) 813639 від 30.08.2017р.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) здійснити ОСОБА_2 (49128, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) починаючи з 16.12.2015р. перерахунок та виплату пенсії державного службовця виходячи із 87% середнього заробітку.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва