Справа № 809/976/18
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

"11" червня 2018 р. справа № 809/976/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., перевіривши матеріали позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення від 23.03.2018, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення від 23.03.2018.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем безпідставно прийнято передчасне, необґрунтоване і неправомірне рішення ХХІ сесії сьомого демократичного скликання Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 23.03.2018, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відмовлено в продовженні дії договору оренди землі від 06.03.2009 та зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити орендовану земельну ділянку по вулиці Повстанців-Львівська від наявного майна та передати Угорницькій сільській раді в порядку та на умовах, передбачених у п.п. 17-20 договору оренди землі від 06.03.2009.

Позивач, правовідносини, з приводу яких виник спір вважає публічно-правовими та такими, що належать до юрисдикції адміністративного суду, відтак, для захисту своїх прав звернулася із позовною заявою до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Вказану позицію суд вважає помилковою, а даний спір таким, що не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Відповідно до приписів пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (надалі по тексту також - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (рішення у справі «Занд проти Австрії», заява №7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. &lp;…&gs; фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно із пунктами 1 та 2 статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Статтею 19 КАС України визначено перелік справ, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Так, згідно із пунктом 1 частини 1 вказаної статті, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 вказаного Кодексу).

Так, участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справи адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати у зв'язку з чим виник спір та на захист яких прав особа звернулася до суду.

Наведена правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 по справі №809/1946/15.

Правовий статус сільських, селищних, міських рад визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 за №280/97-ВР.

Зі змісту статті 10 зазначеного Закону слідує, що ради є органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси відповідних територіальних громад та здійснюють повноваження, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Представницькі органи місцевого самоврядування, виконавчі органи місцевого самоврядування (виконавчі комітети, відділи, управління, тощо) діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно із частинами 3 та 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Повноваження міських рад у галузі земельних правовідносин передбачені частиною 1 статті 12 Земельного кодексу України.

Зі змісту позовної заяви слідує, що предметом спору у даній справі є захист права володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою, порушеного відповідачем, а доведення позивачем протиправності дій відповідачів стосовно прийняття оскаржуваного рішення щодо відмови у в продовженні дії договору оренди землі від 06.03.2009 є спором про доведення права на таку землю. Протиправність рішення Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради ХХІ сесії сьомого демократичного скликання від 23.03.2018 позивач обґрунтовує саме власним правом на володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою. Зважаючи на те, що позивач в своїй позовній заяві заявляє право на земельну ділянку, яке як вважає останній порушено, то фактично існує спір про право цивільне.

У вказаному контексті заявлені позивачем вимоги про визнання протиправними дій відповідача по постановленню рішення від 23.03.2018 за своїм юридичним змістом спрямовані на захист порушеного саме майнового права.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 23.03.2018 не є публічно-правовими, оскільки предметом такого спору є захист права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, тобто, має місце спір приватно-правовий, що в свою чергу виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Натомість, суд зазначає, що згідно із пунктом 6 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Отже, враховуючи те, що ознаки даного приватно-правового спору притаманні цивільним правовідносинам, з урахуванням суб'єктного складу, справа за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення від 23.03.2018 підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі у випадку, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 170, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі №809/976/18 за позовною заявою до Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення від 23.03.2018.

Роз'яснити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, що даний спір відноситься до юрисдикції господарських судів.

Копію цієї ухвали, разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Кафарський В.В.