Справа № 802/1301/17-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1301/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

29 травня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року (прийняте у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 02.08.2017 звернувся із адміністративним позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №4416/17 від 01.12.2016 яким донараховано ОСОБА_2 суму податкового зобов'язання по орендній платі за 2016 у розмірі 9 863, 29 грн. та податкове повідомлення-рішення №4415-17 від 01.12.2016, яким донараховано ОСОБА_2 суму податкового зобов'язання по орендній платі за 2016 рік у розмірі 2 839, 99 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20.10.2017 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №4416-17 від 01.12.2016 та податкове повідомлення-рішення №4415-17 від 01.12.2016.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, те що плата за землю сплачується платником земельного податку та орендарями, за період, у якому відбулось фактичне використання землі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що відсутність державної реєстрації Додаткової угоди від 16.03.2012 вказує на її нечинність, а відтак і відсутність у позивача статусу орендаря земельної ділянки.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

10.04.2006 між ОСОБА_2 (далі - Орендарем) та Липовецької районною державною адміністрацією (далі - Орендодавець) укладено Договір оренди землі.

Відповідно до п.1 даного Договору, предмет договору полягає у тому, що Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Щасливської сільської ради. Згідно п. 2 Договору, в оренду передається земельна ділянка площею 14,514 га, у тому числі: під багаторічні насадження - 14,2646 га; під господарськими шляхами 0,2494 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 327 828 гривень(п.5 Договору). Строк дії Договору оренди врегульовано п. 8 Договору та становить 5 років до 30.12.2010.

Пунктом 9 Договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3000 гривень в рік на розрахунковий рахунок 0300 Щасливської сільської ради в УДК у Вінницькій області.

Пунктом 43 розділу "Прикінцеві положення" Договору визначено, що цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Як вбачається з відмітки посадової особи та мокрої печатки на останньому аркуші Договору, Договір зареєстрований у Липовецькому відділі Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" про що у державному Реєстрі земель вчинено запис від 06.07.2006 за №01.

10.04.2006 між орендарем та орендодавцем було підписано Угоду (далі Додаткова Угода), відповідно до якої продовжено строк користування ділянкою на чергові 5 років до 30.12.2016.

Вважаючи, що Додаткова угода у грудні 2016 року закінчує свою дію ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням про поновлення строку дії Договору оренди.

15.12.2016 Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області № К-18923/0-5725/6-16, відмовило ОСОБА_2 у поновленні дії Договору оренди з тих підстав, що той втратив переважне право на поновлення дії Договору оренди.

Строк, що встановлений у Додатковій угоді від 16.03.2012 орган Держгеокадастру не взяв до уваги, оскільки Додаткова угода не набрала чинності по причині того, що остання не зареєстрована у встановленому порядку.

В той же час, Немирівською ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення форми "Ф", а саме: податкове повідомлення-рішення №4416-17 від 01.12.2016, яким донараховано суму податкового зобов'язання по орендній платі за 2016 рік у розмірі 9863,29 грн.; податкове повідомлення-рішення №4415-17 від 01.12.2016, яким донараховано суму податкового зобов'язання по орендній платі за 2016 рік у розмірі 2839,99 грн.

Не погоджуючись із такими рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що Немирівською ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення форми "Ф", а саме: податкове повідомлення-рішення №4416-17 від 01.12.2016, яким донараховано суму податкового зобов'язання по орендній платі за 2016 рік у розмірі 9863,29 грн.; податкове повідомлення-рішення №4415-17 від 01.12.2016, яким донараховано суму податкового зобов'язання по орендній платі за 2016 рік у розмірі 2839,99 грн. за користування земельними ділянками на які позивач не набув належно зареєстрованого права оренди

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України від 02.12.2010 №2755-VІ (далі - ПК України) передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно пп. 286.2. ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.3. ст. 287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Державна реєстрація права на землю, в тому числі і права оренди, у період укладання згаданих договорів оренди між позивачем та третіми особами, здійснювалась у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 №1021 "Про затвердження Порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі" (далі - Порядок), органами Держземагентства.

Згідно п.6 Порядку, поземельна книга відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку: у паперовому вигляді - територіальними органами Держземагентства; в електронному вигляді - операторами-структурними підрозділами державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", яке є адміністратором автоматизованої системи державного земельного кадастру, які мають доступ та вносять відомості до автоматизованої системи державного земельного кадастру (далі - автоматизована система), формують з її використанням аркуші поземельної книги та аркуші витягів з неї, перевіряють результати робіт із землеустрою в електронному вигляді, дані про які містяться в файлі обміну даними про результати робіт із землеустрою в електронному вигляді (далі - обмінний файл).

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що одночасно з внесенням відомостей до Поземельної книги робляться записи у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Книга записів).

Датою відкриття Поземельної книги є дата державної реєстрації земельної ділянки (п. 9 Порядку).

Відомості із зазначенням дати вносяться до розділів Поземельної книги у паперовому вигляді посадовою особою територіального органу Держземагентства, яка має вищу освіту за спеціальністю "землевпорядкування та кадастр" і уповноважена в установленому Держземагентством порядку вести державний реєстр земель на рівні району, міста обласного (республіканського Автономної Республіки Крим) значення, мм. Києва та Севастополя. Записи до розділів Поземельної книги вносяться державною мовою розбірливо чорнилом чи кульковою ручкою синього або чорного кольору. На підтвердження кожного запису в поземельній книзі формується з використанням автоматизованої системи аркуш поземельної книги, який засвідчується підписом посадової особи та скріплюється печаткою територіального органу Держземагентства. Не завірений підписом і не скріплений печаткою запис вважається недійсним (п. 10 Порядку).

Відповідно до вимог п. 11 Порядку, дата внесення запису до Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Отже, як вірно вказано судом першої інстанції, державна реєстрація права на землю, в тому числі і права оренди передбачала вчинення обов'язкових дій, зокрема внесення відповідний відомостей до Поземельної книги та до Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі. Тобто, саме за наявності відповідних записів у Книгах записів про державну реєстрацію та Поземельних книгах державна реєстрація договорів оренди є такою, що відбулась та може створює відповідні правові наслідки.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі" від 06.10.1998 № 161-XIV.

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 18.01.2018 у справі №6-2777цс16.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги висновки Вищого адміністративного суду України викладені в ухвалі від 12.10.2016 у справі №810/3147/15 де вказано, що обов'язок платника податків сплачувати орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності виникає саме з дня набрання чинності договору оренди земельної ділянки, тобто з моменту його державної реєстрації.

Разом з тим, як підтверджується матеріалами справи та встановлено судом І інстанції, договір оренди земельної ділянки не набрав чинності, оскільки не здійснено його державної реєстрації, а відтак, у позивача відсутній обов'язок сплати орендної плати.

При цьому, у листі щодо розгляду клопотання від 15.12.2016 К-18923/0-5725/6-16 Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області також зазначило, що додаткова угода з Липовецькою райдержадміністрацією від 16.03.2012 не набрала чинності, оскільки вона не зареєстрована у встановленому порядку.

Таким чином, враховуючи, що додаткова угода про продовження строку користування земельною ділянкою не була зареєстрована у встановленому законом порядку та не набрала чинності, то позивач не мав правових підстав для користування земельною ділянкою, а відтак у позивача не виникло й обов'язку справляння орендної плати, що свідчить про протиправність податкових повідомлень - рішень про донарахування суми податкового зобов'язання по орендній платі за 2016 рік.

При цьому слід вказати, що спірні податкові повідомлення-рішення, прийнятті щодо сплати орендної плати саме за 2016 рік, тобто в період в якому позивач міг би користуватися земельними ділянками відповідно до додаткової угоди, яка не була зареєстрована в установленому законом порядку (як зазначалося вище), тобто без правовстановлюючих документів, і тому в позивача був відсутній обов'язок сплачувати за нею орендну плату, і відповідно відповідач не мав права її донараховувати (орендну плату).

Що стосується посилання відповідача на необхідність сплати позивачем плати за фактичне використання земельної ділянки, то слід зазначити, що орендна плата за землю і плата за фактичне використання земельної ділянки, по свої правовій природі різняться, і не є тотожними. В межах даної справи, судами переглядається правомірність рішення відповідача про нарахування саме орендної плати за землю.

Питання стягнення плати за фактичне використання землі, не входило до предмету судового розгляду, та не перевірялося позивачем при прийнятті спірних рішень. При цьому, вирішення судом даного спору, не позбавляє власника земельних ділянок права на відшкодування плати за їх фактичне використання, в порядку встановленому законом.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.