Справа № 815/956/18
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/956/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Свида Л.І. розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС в Одеській області від 17.11.2017 року №, №, №, №, №, №.

За цією позовною заявою відкрито загальне позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Позов обґрунтований позивачем тим, що ним вівся облік товарних запасів шляхом ведення книги обліку доходів і витрат, оскільки позивач не є юридичною особою, для якої встановлений порядок обліку запасів, відповідачем невірно розраховані витрати сировини для виготовлення продукції, калькуляції цих витрат податковим органом безпідставно не прийняті до уваги під час перевірки, відповідачем не проведена інвентаризація для підтвердження надлишків сировини на складі, а тому неправомірним є нарахування позивачу податкових зобовязань та штрафних санкцій.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. З відзиву на позовну заяву (Том І, аркуші справи 137-139) вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки з наданих позивачем під час перевірки документів податковим органом здійснений розрахунок залишків сировини та встановлено виготовлення продукції, яка реалізована позивачем без включення сум реалізації до оподатковуваного доходу, а тому правомірним є нарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, військового збору, податку на додану вартість, нарахування штрафних санкцій за не проведення операцій з продажу товару через РРО, тощо. Крім того, позивачем використовувалася сировина, яка не оприбуткована належним чином, а тому податковим органом зроблений висновок про не облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 знаходиться на обліку як платник податків в ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, є платником податку на додану вартість, основним видом діяльності позивача є оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними і молюсками; виробництво готової їжі та страв; оптова торгівля фруктами й овочами.

ГУ ДФС в Одеській області в період з 29.09.2017 року по 20.10.2017 року проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 рік, дотримання законодавства щодо укладення договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, за результатами якої складений акт перевірки №1554/15-32-13-05-15/НОМЕР_1 від 27.10.2017 року (Том І, аркуші справи 23-131).

Зазначеною перевіркою встановлено, в тому числі, порушення позивачем п. 177.2, п. 177.4 ст. 177, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, що призвело до донарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 74991,02 грн., порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 200.1, 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до донарахування позивачу податку на додану вартість в розмірі 100522,19 грн. за березень, листопад 2015 року, березень, грудень 2016 року, порушення п. п. 1.2 п. 16-11, п. 1.4 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, що призвело до донарахування позивачу військового збору в розмірі 6290,42 грн., порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», тобто, не проведення через реєстратор розрахункових операцій отриманого доходу в 2016 році в сумі 416616,75 грн., порушення п. 2.6 ст. 2 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», тобто, не оприбуткування в книзі обліку доходів і витрат підприємця готівкових розрахунків в 2016 році на суму 416616,75 грн., порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», тобто, не оприбуткування сировини на суму 128360,45 грн.

На підставі виявлених порушень, 17.11.2017 року ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО в розмірі 256720,90 грн., податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО в розмірі 2083083,75 грн., податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 93738,78 грн., з яких за податковим зобовязанням на суму 74991,02 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 18747,76 грн., податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО в розмірі 1 грн., податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з військового збору на суму 7863,03 грн., з яких за податковим зобовязанням на суму 6290,42 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1572,61 грн., податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 125652,74 грн., з яких за податковим зобовязанням на суму 100522,19 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 25130,55 грн. (Том І, аркуші справи 13-18).

Позивач не погодився з висновками акту перевірки та подав свої заперечення до ГУ ДФС в Одеській області, однак висновки акту перевірки залишені без змін, а також не погодився із правомірністю податкових повідомлень-рішень та оскаржив їх в адміністративному порядку до ДФС України, однак скарга позивача залишена без задоволення (Том І, аркуш справи 250, Том ІІ, аркуші справи 1-14, Том ІІІ, аркуші справи 40-46). Враховуючи не згоду з правомірністю податкових повідомлень-рішень позивач звернувся до суду з цим позовом.

З акту перевірки позивача вбачається, що в періоді з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснювала оптову торгівлю продуктами харчування, зокрема, корейською кулінарією (морква по-корейські, голубці по-корейські, каді-хе із баклажан, кім-чи із капусти, мегі-ча, асорті, салат із буряку, салат із цвітної капусти, соєве м'ясо, чим-ча). Для виробництва вищевказаної продукції використовувалися наступні продукти: баклажани, буряк, капуста білокачанна, капуста цвітна, лук, морква, морська капуста, часник, соя, цукор, сіль, приправи, перець, соняшникова олія, оцет.

Згідно Книги обліку доходів та витрат, зареєстрованої в ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області за №259 від 03.03.2014 року, Книги обліку доходів та витрат, зареєстрованої в ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області за №927 від 23.07.2015 року, а також даних декларацій, поданих позивачем, розмір отриманих доходів від продажу продукції у безготівковій формі за 2015 рік становить 1218813,50 грн., за 2016 рік становить 1258589,94 грн.

Позивачем надані до перевірки відомості руху сировини за 2015-2016 роки, відповідно до яких станом на 01.01.2015 року рахувався залишок моркви для виготовлення кулінарії в кількості 36208,086 кг, а згідно видаткових накладних за період 2015-2016 років придбано моркви в кількості 111175,40 кг.

Згідно із калькуляцією на виготовлення корейської продукції, наданої позивачем, морква входить до складу таких товарів: морква по корейські (фасована по 0,500 кг) в кількості 0,650 кг на порцію, морква по корейські (фасована по 0,200 кг) в кількості 0,300 кг на порцію, морква по корейські (фасована по 1 кг) в кількості 1,45 кг на порцію, чим-ча (фасована по 0,200 кг) в кількості 0,060 кг на порцію, каді-хе з баклажанів (фасована по 0,200 кг) в кількості 0,025 кг на порцію, асорті (фасована по 0,300 кг) в кількості 0,125 кг на порцію, цвітна капуста (фасована по 0,200 кг) в кількості 0,060 кг на порцію.

Відповідно до цієї калькуляції податковий орган зробив висновок про витрату моркви за період 2015-2016 років на виготовлення продукції в кількості 86237,99 кг.

Крім того, за актами списання зіпсованої сировини за 2015-2016 роки позивачем списано 20050 кг моркви.

Таким чином, відповідачем розрахований залишок моркви, станом на 31.12.2016 року в кількості 111175,40 кг + 36208,086 кг - 86237,99 кг - 20050 кг, який має складати 41095,50 кг, однак згідно відомостей руху сировини цей залишок склав 27284,996 кг, а тому відповідачем зроблений висновок про використання моркви в кількості 41095,50 кг - 27284,996 кг = 13810,50 кг для виготовлення та реалізації продукції за готівкові кошти.

Виходячи з калькуляції витрат сировини на виготовлення продукції (моркви по-корейські (0,200 кг), на виготовлення якої потрібно 0,300 кг моркви), відповідачем зроблений висновок про виготовлення з цієї сировини 46035 порцій товару, середня ціна однієї порції складає 9,05 грн. без ПДВ, а тому дохід від продажу цього товару за готівкові кошти складає 416616,75 грн.

Зазначені обставини стали підставою для висновку про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу та заниження податку на доходи фізичних осіб в розмірі 74991,02 грн. з цієї суми.

Також, враховуючи заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу податковим органом зроблений висновок про заниження військового збору з цієї суми, податку на додану вартість, а також застосовані штрафні санкції за не проведення готівкових операцій на суму 416616,75 грн. через РРО, не оприбуткування цих коштів.

Крім того, податковим органом в акті перевірки зазначено про використання для виготовлення продукції цвітної капусти та часнику, однак ця сировина не оприбуткована в Ф.-10, тобто, в книзі обліку доходів і витрат позивачем не вівся облік сировини (товарних запасів), що є порушенням п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Суд вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки щодо заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу, заниження військового збору, податку на додану вартість, порушення позивачем положень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» не обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до положень п. 167.1 ст. 167, п. 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, зокрема, 18 відсотків бази оподаткування.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

При цьому, до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать, зокрема, витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідач під час перевірки мав довести отримання позивачем чистого оподатковуваного доходу, який ним не задекларований та визначити його суму, а також довести суду правомірність нарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб з суми чистого оподатковуваного доходу.

З акту перевірки, наданих доказів та відзиву на позовну заяву, вбачається, що відповідачем зроблений висновок про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу, та як наслідок, заниження податку на доходи фізичних осіб з розрахунку залишків моркви та калькуляції витрат на виготовлення готової продукції з цієї сировини, однак суд вважає такий розрахунок не обґрунтованим, з огляду на наступне.

Зроблений відповідачем висновок є припущеннями податкового органу, цей висновок зроблений виходячи не з доказів фактичних витрат сировини на виготовлення продукції, а калькуляції, яка може відрізнятися від фактичних витрат з підстав різниці в якості моркви, що призведе до перевищення норм витрат.

Позивачем під час перевірки надавалися відповідачу остаточні калькуляції вартості виробництва продукції, які надані податковим органом до суду та з цих документів вбачається не відповідність витрат, зокрема, моркви для виготовлення готової продукції даним калькуляції, яка відповідачем взята до уваги при здійсненні розрахунків суми чистого оподатковуваного доходу.

Крім того, суд звертає увагу на те, що витрати моркви здійснюються позивачем для виготовлення моркви по корейські фасованої по 1 кг, 500 грам, 200 грам, чим-ча, каді-хе з баклажанів, асорті, цвітної капусти та ці витрати в залежності від виду готової продукції відрізняються, однак відповідачем зроблений розрахунок тільки виходячи з виготовлення моркви по корейські фасованої по 200 грам, тобто, в даному випадку, податковим органом зроблене фактично припущення про виготовлення саме такої продукції, а не іншої, факту реалізації цієї продукції податковим органом не встановлено та не задокументовано.

Також, суд наголошує на тому, що з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства проводиться інвентаризація у відповідності до «Положення про інвентаризацію активів та зобовязань», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014 № 879, яка може забезпечити виявлення фактичної наявності активів, встановити лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку, виявити активи, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застаріли, тощо.

Разом з цим, такої інвентаризації під час перевірки позивача проведено не було, а тому податковий орган не міг безперечно встановити фактичну наявність залишків сировини та її відповідність даним обліку, а також відповідність кількості залишків моркви даним наданих позивачем калькуляцій витрат сировини на виготовлення продукції.

Також, відповідачем розрахована сума чистого оподаткованого доходу виходячи з середньої ціни продукції, тобто, сума доходу також ґрунтується не на фактичних даних, а на припущеннях податкового органу.

Враховуючи обовязок відповідача довести правомірність свого рішення, висновків, суд вважає, що ним правомірність нарахування позивачу чистого оподатковуваного доходу та податку на доходи фізичних осіб не доведена, розрахунки зроблені виходячи з припущень, а не фактичних обставин виготовлення та реалізації продукції, а тому податкове повідомлення-рішення № від 17.11.2017 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується податкового повідомлення-рішення № від 17.11.2017 року, яким позивачу визначена сума грошового зобовязання з військового збору, це рішення підлягає частковому скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 16.1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Обєктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від обєкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Підставою для нарахування позивачу грошових зобовязань з військового збору в розмірі 6249,25 грн. та 25% штрафу від цієї суми (1562,31 грн.) стало збільшення позивачу чистого оподатковуваного доходу в розмірі 416616,75 грн., з якого має бути сплачений військовий збір, однак з підстав, зазначених вище, суд прийшов до висновку про необґрунтованість нарахування позивачу чистого оподатковуваного доходу, а тому неправомірним є нарахування позивачу військового збору з цієї суми.

Разом з цим, нарахування військового збору позивачу за податковим повідомленням-рішенням № від 17.11.2017 року в розмірі 41,17 грн. та штрафу 25% від цієї суми (10,29 грн.) є правомірним, оскільки таке нарахування відбулося в звязку із порушенням термінів перерахування військового збору із заробітної плати та не стосується нарахування чистого оподатковуваного доходу позивачу.

Будь-яких заперечень та доводів, а також доказів в обґрунтування неправомірності нарахування податковим органом позивачу військового збору в розмірі 41,17 грн. позивач не зазначав в позову, а посилався лише на неправомірність визначення чистого оподатковуваного доходу, який не стосується суми 41,17 грн.

Що стосується податкового повідомлення-рішення № від 17.11.2017 року, яким позивачу визначена сума грошового зобовязання з податку на додану вартість, зазначене рішення підлягає частковому скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 185 Податкового кодексу України обєктом оподаткування податком на додану вартість є, зокрема, постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Оскільки податковим органом зроблений висновок про отримання позивачем доходу від продажу корейської моркви в розмірі 416616,75 грн., який позивачем не задекларований та, відповідно, не задекларовані податкові зобовязання з податку на додану вартість з цієї суми в розмірі 83323,35 грн., однак з підстав, викладених вище, такі висновки податкового органу були визнані судом не обґрунтованими, а нарахування позивачу чистого оподатковуваного доходу протиправним, в цій частині, а також в частині нарахування на цю суму штрафу в розмірі 25%, тобто, 20830,84 грн. податкове повідомлення-рішення № від 17.11.2017 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Однак, що стосується податкового повідомлення-рішення № від 17.11.2017 року в частині нарахування грошових зобовязань з податку на додану вартість в розмірі 17198,84 грн. та штрафу 25% на цю суму (4299,71 грн.) це рішення скасуванню не підлягає, оскільки підставою для нарахування цих зобовязань є списання товарно-матеріальних цінностей з підстав їх зіпсування, на підставі відповідних актів, складання яких позивачем не заперечується та ці товари не можуть бути використані в господарській діяльності позивача.

Будь-яких спростувань цих обставин або обґрунтувань неправомірності нарахування зобовязань з підстав списання зіпсованої сировини позивачем не наведено.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 17.11.2017 року №, №, якими до позивача застосовані штрафні санкції за не проведення готівкових операцій через РРО та не оприбуткування готівкових коштів, ці рішення є протиправними та підлягають скасуванню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1.2, 2.6 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637 (яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин) оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Відповідно до положень ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», в тому числі, до фізичних осіб-підприємців за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Згідно з п. 1 ст. 3, п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

За порушення вимог цієї норми, вчинене вперше, до суб'єктів господарювання за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції в розмірі 1 гривні.

Зазначені штрафні санкції застосовані відповідачем до ФОП ОСОБА_1 з підстав не оприбуткування готівкових коштів у сумі 416616,75 грн. та не проведення операцій з продажу моркви по корейські на цю суму через РРО, однак, як судом було зазначено вище, висновки податкового органу щодо продажу позивачем товару на суму 416616,75 грн. є припущенням податкового органу, зробленим з підстав необґрунтованого розрахунку витрат сировини для виготовлення товару позивачем.

Факт продажу позивачем товару та не проведення таких операцій через РРО, а також не оприбуткування отриманих готівкових коштів відповідачем не задокументований та не встановлений, відповідачем не зазначені конкретні суми таких операцій, дати їх здійснення, тощо, а тому застосування до позивача штрафних санкцій за ці порушення не ґрунтується на нормах законодавства.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 17.11.2017 року, яким до позивача застосовані штрафні санкції за не облік товарних запасів, суд вважає зазначене рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 12 ст. 3, ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

До суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Податковим органом на підставі даних відомостей руху сировини за 2015-2016 року встановлена наявність залишків цвітної капусти в кількості 119,764 кг та часнику в кількості 190,414 кг станом на 01.01.2015 року, а відповідно до накладних за 2015-2016 роки придбано часник в кількості 180 кг, цвітна капуста не придбавалася.

З врахування калькуляції на виготовлення продукції, відповідачем розраховані витрати за 2015-2016 роки часнику в кількості 2104,15 кг та цвітної капусти в кількості 2761,55 кг, а станом на 31.12.2016 року з відомостей руху сировини вбачається наявність залишку цвітної капусти в кількості 19,208 кг, часнику в кількості 116,265 кг.

Таким чином, відповідачем зроблений розрахунок використання сировини, яка не оприбуткована, доказів її придбання позивачем до податкового органу не надано, а саме: часнику в кількості 1850,01 кг за середньою ціною 55 грн. за 1 кг на суму 101750,55, цвітної капусти в кількості 2660,99 кг за середньою ціною по Україні 10 грн. за 1 кг на суму 26609,90 грн., тобто, облік цієї сировини в книзі обліку доходів і витрат не вівся на загальну суму 128360,45 грн.

Суд не погоджується з правомірністю такого розрахунку, оскільки відповідачем при його здійсненні бралися до уваги не фактичні витрати сировини за калькуляціями вартості виробництва продукції, а калькуляції витрат на виготовлення продукції, яка може відрізнятися від фактичної з підстав різної якості сировини, а також суд вважає не можливим застосування середніх цін на сировину за 2015-2016 роки, враховуючи неможливість, в даному випадку, розрахувати точну суму не облікованих товарних запасів для застосування штрафних санкцій.

Також, суд вже звертав увагу на те, що з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства проводиться інвентаризація у відповідності до «Положення про інвентаризацію активів та зобовязань», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014 № 879, яка може забезпечити виявлення фактичної наявності активів, встановити лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку, виявити активи, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застаріли, тощо.

Однак, такої інвентаризації під час перевірки позивача проведено не було, а тому податковий орган не міг безперечно встановити фактичну наявність залишків сировини та її відповідність даним обліку, а також відповідність кількості залишків сировини даним наданих позивачем калькуляцій витрат сировини на виготовлення продукції.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 177.2, 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України обєктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Поняття «запаси» визначено «Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку «Запаси», яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року №246, однак ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачає ведення бухгалтерського обліку підприємствами, а тому для позивача, який є фізичною особою-підприємцем не є обовязковим облік товарних запасів.

Слід зазначити, що позивачем належним чином велася Книга обліку доходів і витрат із зазначенням витрат, повязаних з придбанням товару, а відповідачем не доведена правомірність податкового повідомлення-рішення № від 17.11.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.11.2017 року №, №, №, № в повному обсязі, а податкових повідомлень-рішень від 17.11.2017 року №, № частково з підстав, зазначених вище.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65007, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС в Одеській області від 17.11.2017 року №, №, №, №, №, № задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 17.11.2017 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 17.11.2017 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 17.11.2017 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 17.11.2017 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 17.11.2017 року № в частині нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошових зобовязань з військового збору в розмірі 6249,25 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1562,31 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 17.11.2017 року № в частині нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошових зобовязань з податку на додану вартість в розмірі 83323,35 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 20830,84 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 8810 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида

.