Справа № 823/1547/17
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1547/17 Суддя (судді) першої інстанції: В.О. Гаврилюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Петрика І.Й.

суддів Собківа Я.М., Земляної В.О.

при секретарі Кузьміній Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 січня 2018 року

у справі № 823/1547/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ``Золотоніського лікеро-горілчаний завод ``Златогор ``

до відповідача Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в якому просив:

-визнати протиправним і скасувати податкове-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 03.07.2017 року № про збільшення ТОВ ``Золотоніський лікеро-горілчаний завод ``Златогор`` грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 4 063 551, 00 гривень, в тому числі 2 709 034, 00 гривень-основний платіж, 1354517,00 гривень-штрафні санкції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач діяв з перевищенням своїх повноважень та у спосіб, що не передбачений Конституцією і законами України, оскільки не дотримався визначеного податковим законодавством порядку проведення документальної позапланової виїзної перевірки у разі вилучення у платника податків правоохоронними органами первинних документів, що призвело до порушення наданих позивачу законодавчих гарантій дотримання його прав під час здійснення заходів податкового контролю. Враховуючи, що на момент здійснення спірних господарських операцій їх учасники були належним чином зареєстрованими юридичними особами та платниками податків, тобто мали спеціальну податкову правосубєктність, факт реального здійснення спірних господарських операцій підтверджується сукупністю належним чином складених первинних документів та зареєстрованими згідно вимог ст. 201 Податкового кодексу України податковими накладними, зважаючи на наявність причинно-наслідкового звязку між здійсненими позивачем операціями з придбання товарно-матеріальних цінностей та потребою їх використання у власній господарській діяльності, та враховуючи, що чинне законодавство не передбачає відповідальності одного платника податку за неправомірність дій іншого. В діях останнього відсутні будь-які порушення приписів п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст.198, п. 200.1, п .200.2 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а зроблені відповідачем в акті перевірки висновки в цій частині є хибними і протиправними, а відтак, податкове повідомлення-рішення від 03.07.2017 року № не відповідає критеріям правомірності рішень субєкта владних повноважень, які визначені ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на що останнє підлягає визнанню протиправним і скасуванню.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 січня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції винесено із неправильною оцінкою обставинам справи та порушено норми матеріального і процесуального права, у зв'язку із наведеним просить скасувати рішення першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Золотоніський лікеро-горілчаний завод Златогор, є платником податку на додану вартість.

11 квітня 2017 року Офісом великих платників податків ДФС прийнятий наказ № 721 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ ``Золотоніського лікеро-горілчаний завод ``Златогор ``.

у звязку з ненаданням позивачем пояснень та їх документального підтвердження на листи Запорізького управління офісу великих платників податків ДФС.

На підставі направлення № 35 від 11.04.2017 ОСОБА_3, завідувачем сектору фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп.78.1.1 78 1.4 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України від проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ ``Золотоніського лікеро-горілчаний завод ``Златогор ``з питань правильності відображення в податковому обліку з податку на додану вартість фінансово-господарських операцій з ТОВ ``Трейд Векс`` за жовтень 2016 року, TOB ``Фабія-К`` за листопад 2016 року, ТОВ ``Маркторг`` за жовтень 2016 року, відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 27/28-10-47-14/31082518 від 05.05.2017, в якому встановлені порушення: п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755 - VІ із змінами та доповненнями, а саме: занижено податок на додану вартість на суму 2709034,00 грн, у тому числі по періодах: жовтень 2016 року 2208985,00 грн, листопад 2016 року 500049,00 грн.

На підставі акту перевірки № 27/28-10-47-14/31082518 від 05.05.2017, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.07.2017 № , яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 4630551,00 грн, в тому числі за податковим зобовязанням 2709034,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 1354517,00 грн.

Не погоджуючись із діями відповідача, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 75.1.2. п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України документальною позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена у плані роботи контролюючого органу, що проводиться за місцезнаходженням платника податків, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і повязані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п. 85.2, 85.4 ст. 85 Податкового кодексу України після початку перевірки платник податків зобовязаний надати посадовим (службовим) особам контролюючого органу у повному обсязі всі документи, що належать або повязані з предметом перевірки, а контролюючий орган має право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) обєктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 85.9 ст. 85 Податкового кодексу України у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобовязані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів. Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу. У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Відповідно до п. 82.4. ст. 82 Податкового кодексу України проведення документальної виїзної планової та позапланової перевірки великого платника податків може бути зупинено за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що оформляється наказом, копія якого не пізніше наступного робочого дня вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку або надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, з подальшим поновленням її проведення на невикористаний строк.

Позивачем зазначено, що оригінали первинних і товарно-супровідних документів, які підтверджують взаємовідносини останнього з вищезазначеними контрагентами, на підставі ухвали слідчого судді Соломянського районного суду м. Києва Бобровника О.В. від 23.01.2017 року у справі № 760/19091/16-к (провадження № 1-кс/760/1333/17) були вилучені у платника податків старшим слідчим з ОВС ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_5 згідно протоколу обшуку від 16.02.2017 року під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000292, внесеному до ЄРДР 08.05.2015 року, про що останній повідомив відповідача до початку проведення перевірки листом від 11.04.2017 року № 504.

Враховуючи вищевикладене, відповідач мав би перенести терміни проведення позапланової виїзної документальної перевірки , яка в силу приписів пп. 75.1.2. п.75.1. ст.75 Податкового кодексу України повинна проводитися виключно за місцезнаходженням платника податків, мав би вжити необхідних заходів для одержання від слідчого органу вилучених у позивача первинних документів шляхом направлення обовязкового письмового запиту про надання копій зазначених документів або забезпечення доступу до перевірки таких документів, мав би повідомити позивача про проведення перевірки із використанням первинних документів, вилучених згідно протоколу обшуку від 16.02.2017 року, а відтак відповідач, реалізуючи надані йому повноваження з проведення позапланової виїзної перевірки, порушив і унеможливив реалізацію позивачем наданих і гарантованих йому Податковим кодексом України прав бути присутнім під час проведення перевірки, приймати участь в дослідженні документів, надавати свої пояснення, вимагати повноти та обєктивності проведення перевірки шляхом перевірки відомостей та фактів, що можуть свідчити на користь платника податків.

Проте, відповідач не переніс терміни проведення позапланової виїзної документальної перевірки позивача.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (підпункт 14.1.181 пункт 14.1 статті 14 ПК України).

Знідно з п. 44.1 статті 44 ПК України передбачає, зокрема, що для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, а відповідно до пункту 44.2 вказаної статті для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з п. 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Згідно з п. 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції. а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем (далі покупець) та його контрагентами-постачальниками укладені договори купівлі-продажу: з ТОВ ``Трейд-Векс`` № 10/2-2016 від 17.10.2016, з ТОВ ``Фабія-К`` № 12-2016 від 01.11.2016, з ТОВ ``Маркторг`` № 10-2016 від 03.10.2016 (далі постачальники), згідно з якими постачальники зобовязуються передати у власність ТОВ ``Золотоніського лікеро-горілчаний завод ``Златогор ``, а ТОВ ``Золотоніського лікеро-горілчаний завод ``Златогор `` прийняти і своєчасно оплатити товар в порядку і на умовах, передбачених цими договорами.

Згідно з п. 3.1 договорів поставки асортимент та кількість кожної партії товару визначається в замовленні (заявці) на поставку товару від покупця, яке узгоджується з постачальниками. Сторони погодилися проводити узгодження замовлень (заявок) за допомогою електронного чи факсимільного звязку або по телефону.

Відповідно до п. 4 вказаних договорів поставки визначає, що суму договору складає сума всіх видаткових накладних, на підставі яких здійснювалося постачання товару на виконання вказаних договорів.

Факт отримання та оприбуткування позивачем товарно-матеріальних цінностей від вищезазначених контрагентів у відповідних податкових періодах, зазначених в акті перевірки, підтверджується складеними та оформленими належним чином первинними бухгалтерськими та податковими документами з відповідними датами, номенклатурою, кількісними і вартісними обсягами товарно-матеріальних цінностей, а саме:

1. Господарські операції з ТОВ Трейд-Векс () в жовтні 2016 року підтверджуються: договором купівлі-продажу № 10/2-2016 від 17.10.2016 року з додатковою угодою; видатковими накладними від 31.10.2016 року № РН-0000541, № РН-0000542, № РН-0000543, № РН-0000544, № РН-0000545, № РН-0000546;

2. Господарські операції з ТОВ Фабія-К () в листопаді 2016 року підтверджуються: договором купівлі-продажу № 12-2016 від 01.11.2016 року з додатковою угодою; видатковими накладними від 23.11.2016 року № РН-0000278, від 24.11.2016 року № РН-0000279;

3. Господарські операції з ТОВ Маркторг () в жовтні 2016 року підтверджуються: договором купівлі-продажу № 10-2016 від 03.10.2016 року з додатковою угодою; видатковими накладними від 31.10.2016 року № РН-0000619, № РН-0000620.

На підтвердження правильності формування податкового кредиту позивач надав виписані ТОВ Трейд-Векс податкові накладні від 31.10.2016 року № 541, № 542, № 543, № 544, № 545, № 546, виписані ТОВ Фабія-К податкові накладні від 23.11.2016 року № 278, від 24.11.2016 року № 279, а також виписані ТОВ Маркторг податкові накладні від 31.10.2016 року № 619, № 620.

Водночас, обставиною, яка свідчить про нездійснення господарської операції, може бути фактична, а не задекларована, відсутність ресурсів. Разом з тим, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження фактичної відсутності у контрагентів позивача обєктивної неможливості здійснення господарської діяльності з поставки товарів.

Разом з тим, відповідно до приписів Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затв. Постановою КМ України від 27.12.2010 року № 1232, висновки контролюючого органу відносно реальності та повноти відображення в обліку платника податків господарських відносин з іншим платником податків, документальне підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, можуть бути викладені виключно в довідці зустрічної звірки, складеної за наслідками зіставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів субєктів господарювання.

Щодо посилання апелянта на те, що безтоварність господарських операцій позивача з контрагентами та щодо відсутності у них спеціальної податкової правосуб'єктності, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та наданими доказами контрагентів на підставі ухвал Черкаського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 року, товариства-контрагенти підтвердили фактичне виконання укладених ними з позивачем умов договорів купівлі-продажу, щодо поставки на його користь комплектуючих для виробництва лікеро-горілчаної продукції, дріжджів та сувенірних пляшок у вказаному у видаткових накладних асортименті, обсягах та сумах, підтвердили нездійснення контролюючими органами щодо них жодних заходів податкового контролю щодо перевірки та документального оформлення спірних господарських операцій, а також підтвердили факти організації і ведення бухгалтерського обліку своєї господарсько-фінансової діяльності їх керівниками.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до правомірних і обґрунтованих висновків, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують придбання у платників податків та використання позивачем отриманих товарно-матеріальних цінностей в межах власної господарської діяльності,їх придбання та використання у власній господарській діяльності, що підтверджують реальність вказаних господарських операцій.

Щодо посилання апелянта на те, що у контрагентів позивача відсутні можливості виконувати роботи (надавати послуги), колегія суддів зазначає наступне.

Внесені відомості баз даних податкового органу є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій і завдань, а висновки викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 21.02.2018 року у справі № 804/7470/16, від 07.03.2018 року у справі № 820/7065/16.

Щодо посилання апелянта на те, що нереальність відповідних господарських операцій з посиланням на отримані в усній формі пояснення ОСОБА_4 про його непричетність до створення та до ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ ``Трейд-Векс`` і ТОВ ``Маркторг``, колегія суддів зазначає, що даний факт є незрозумілим в межах якої правової процедури (оперативно-розшукової чи кримінально-процесуальної) отримувались такі усні пояснення та чи дійсно вони мали місце насправді. Крім того, згідно письмових відповідей вищезазначених контрагентів та на виконання ухвал Черкаського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 року про витребування доказів ОСОБА_5 підтвердив свою причетність до організації і ведення бухгалтерського обліку господарсько-фінансової діяльності вищезазначених платників податків та реальність поставки на адресу позивача відповідних товарно-матеріальних цінностей.

Крім того, відповідачем всупереч вимогам ст.. 77 КАСУ не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували факти узгодженості дій позивача із своїми контрагентами з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями своїх контрагентів, чи свідчили б про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту або засвідчували б наявність інших підстав, що підтверджували б недобросовісність сторін, як платників податків, вказаних правочинів, та включали б право формування податкового кредиту.

Щодо посилання апелянта на те, що на позивача покладається при здійсненні вибору постачальника обов'язку здійснення оцінки не лише умов угоди та їх комерційної привабливості, а також ділової репутації, платоспроможності контрагента, ризиків виконання ним зобов'язань та надання гарантій їх виконання, перевірки у нього необхідних ресурсів та досвіду, та як наслідок, покладення на нього несприятливих наслідків недостатньої обережності у підприємницькій діяльності, колегія суддів зазначає наступне.

Податковий кодекс України не покладає на платника податку обов'язок на контрольні функції щодо перевірки обставин здійснення господарської діяльності іншими платниками податків, перевірки дотримання ними правил оподаткування і перевірки показників їх податкової звітності, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, а відтак, порушення, допущенні одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції не впливають на права та обов'язки іншого платника податків, який виконав усі передбаченні законом умови щодо отримання відшкодування податку на додану вартість та має усі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Платник податку (покупець) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу поставок, якщо судом не встановлено обставин, що свідчать про його (покупця) обізнаність стосовно неправомірної податкової поведінки контрагента або про злагодженість його дій з уими контрагентами з метою незаконної податкової мінімізації,

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 30.05.2016 року у справі № К/800/7552/14, від 13.07.2016 року у справі №К/800/59685/13, від 25.01.2017 року у справі № К/800/9093/14.

Вказана позиція узгоджується також з практикою Європейського уду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), Булвес АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік. заява № 6689/03), яка в силу приписів статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовується судами як джерело права, де Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, оскільки такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Крім того, Європейський суд зазначає, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, повязаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати. Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього субєкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 року у справіІнтерсплав проти України).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів дійшла висновку що суд першої інстанції ухвалив законне, обґрунтоване рішення, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності покладається на відповідача.

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби -залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст.329 КАС України.

Суддя - доповідач Петрик І.Й.

Судді Собків Я.М.

Земляна Г.В.