Справа № 826/14911/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Київ №826/14911/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув- ши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі - ДПІ) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 22.06.2016 №22606-13,

в с т а н о в и в:

Позов обґрунтовано безпідставністю нарахування оскаржуваним рішенням транспорт- ного податку у 2016р., оскільки згідно з пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України рішення Київської міської ради від 11.02.2016 №103/103 підлягає застосуванню до позивача з 2017р., а також з огляду на надіслання оскаржуваного рішення з порушенням встановлених пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 цього Кодексу строків.

Під час розгляду справи представник позивача підтримала позов з наведених підстав.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення, в яких просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на відповідність оскаржуваного рішення вимогам ст. 267 ПК України та правомірність нарахування транспортного податку.

Судом продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 22.06.2016 №22606-13, яким позивачу нарахував податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб на 2016р. у сумі 25000 грн.

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності податкового повідомлення-рішення про нарахування транспортного податку.

Статтею 8 ПК України визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (п. 8.3).

Пункту 8.3 ст. 8 ПК України кореспондують положення ст.ст. 25, п. 24 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 69 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97), якими передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання; органи місцевого самоврядування відповідно до ПК України встановлюють місцеві податки і збори; виключно на пленарних засіданнях відповідної місцевої ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до ПК України.

01 січня 2015р. набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким викладено в новій редакції ст.ст. 265-267 ПК України і передбачено сплату фізичними особами транспортного податку.

Згідно з пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в т.ч. нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Отже, як вбачається, з 01.01.2015 до переліку місцевих податків і зборів законом від- несено транспортний податок, який встановлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування і є обов'язковими до сплати на відповідній території.

Рішенням III сесії VIII скликання Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 вне- сено зміни до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві" та викладено його в новій редакції, в якій установлено транспортний податок і затверджено Положення про транспортний податок (додаток 2). Дане рішення Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 офіційно опубліковано в газеті "Хрещатик" за січень 2015р. №13/1.

Отже, як вбачається, рішення про встановлення транспортного податку у м. Києві прийнято і офіційно оприлюднено Київською міською радою у січні 2015р.

Підпунктом 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України (у редакції, чинній на час встановлення транспортного податку у м. Києві) встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самовряду- вання до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосову- вання встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з п. 12.5 ст. 12 ПК офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими подат- ками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Враховуючи, що рішення Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 про установ- лення транспортного податку у м. Києві прийнято і оприлюднено у січні 2015р., то згідно з пп. 12.3.4 п. 12.3, п. 12.5 ст. 12 ПК дане рішення підлягало застосуванню до платників подат- ку не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом, тобто з 2016р.

Між тим, 01.01.2016 набрав чинності Закон України від 24.12.2015 №909-III "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" (далі - Закон №909), яким пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України викладено в новій редакції.

Згідно з пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваного рішення) визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує дер- жавну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Як визначено у п. 267.4 ст. 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розра- хунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єк- том оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті. Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за міс- цем реєстрації платника податку (пп. 267.6.1); податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базово- го податкового (звітного) періоду (року) (пп. 267.6.2).

Рішенням Київської міської ради від 11.02.2016 №103/103 внесено зміни до додатка 2 (Положення про транспортний податок) до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві" (в редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923).

Зокрема, у п. 2.1 розділу 2 у зміненій редакції закріплено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та серед- ньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (ч. 1).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує дер- жавну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (ч. 2).

Судом встановлено, що дане рішення Київської міської ради від 11.02.2016 №103/103 офіційно опубліковано в газеті "Хрещатик" за лютий 2016р. №19.

Як вбачається, Законом №909 і рішенням Київської міської ради від 11.02.2016 №103/103 не встановлюється місцевий (транспортний) податок, зокрема у м. Києві, а лише вносяться зміни до об'єкту оподаткування цим податком.

Таким чином, оскільки рішення Київської міської ради від 11.02.2016 №103/103 не є рішенням про встановлення місцевого (транспортного) податку, то положення пп.пп. 12.3.4, 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, як помилково вважає представник позивача. Натомість до спірних правовідносин слід застосо- вувати саме положення ст. 267 ПК України у редакції Закону №909 та рішення Київської міської ради від 11.02.2016 №103/103.

Щодо не додержання принципу стабільності податкового законодавства, закріпленого у п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України, згідно з яким зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, то ПК України не містить норм, які б у цьому випадку відстрочували зміни чи визнавали їх такими, що не підлягають застосуванню.

Як беззаперечно встановлено судом, позивач у 2016р. був власником автомобіля марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, 2011 року випуску, об'єм двигуна 4999 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (дата реєстрації - 07.06.2013, дата першої реєстрації - 18.10.2014).

Вирішуючи питання про належність вказаного автомобіля до об'єкту оподаткування транспортним податком у м. Києві у 2016р. (легковий автомобіль, з року випуску якого минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість якого становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" місячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2016р. становив 1378,00 грн., а відтак легковий автомобіль, з року випуску якого минуло не більше п'яти років, міг бути об'єктом оподатку- вання транспортним податком у 2016р. за умови, якщо його середньоринкова вартість перевищувала 1033500,00 грн.

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомо- білі) для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним подат- ком визначено Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, зат- вердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 (далі - Методика).

Згідно з п. 13 Методики Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно з п. 14. Методики Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

На підтвердження того, що середньоринкова вартість належного позивачу автомобіля у 2016р. перевищувала 750 мінімальних розмірів заробітної плати (1033500,00 грн.) відпо-відач додав до заперечень роздруківки з веб-сайту Мінекономрозвитку від 07.11.2016 (а.с. 31, 32), згідно з якими середньоринкова вартість легкового автомобіля " LAND ROVER, модель RANGE ROVER, 5,0, внутрішнього згорання, бензин, АТ, 2011 року випуску" становить 1994103,25 грн. при пробігу 245 тис. км. і 1000 тис. км.

Дані роздруківки є належними і допустимими доказами по справі, які підтверджують, що середньоринкова вартість належного позивачу автомобіля у 2016р. перевищувала 750 мінімальних розмірів заробітної плати. Заперечень щодо наданих відповідачем роздруківок або доказів, які б спростовували розраховану Мінекономрозвитку відповідно до Методики середньоринкову вартість автомобіля, позивачем не зазначалося. Та обставина, що додані відповідачем до заперечень роздруківки з веб-сайту Мінекономрозвитку здійснені 07.11.2016 не впливає на їх достовірність, оскільки згідно з п. 13 Методики дані про середньоринкову вартість автомобілів готуються Мінекономрозвитку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду.

Посилання представника позивача на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення надійшло позивачу після 01.07.2016, суд відхиляє, оскільки, як встановлено судом, його було прийнято 22.06.2016. Несвоєчасне ж, у порушення вимог пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України, надіслання цього рішення на адресу позивачу після 01.07.2016, на переко-нання суду, не свідчить про його протиправність і не є підставою для скасування.

Також суд відхиляє посилання представника позивача на п. 56.21 ст. 56 ПК України, оскільки суд не вбачає суперечливості окремих норм податкового законодавства та неодно- значного трактування прав та обов'язків платника і контролюючих органів.

Зважаючи на те, що доводи позивача не спростовують достовірність наданої відпові- дачем роздруківки з веб-сайту Мінекономрозвитку, яка підтверджує те, що середньоринкова вартість належного позивачу автомобіля у 2016р. перевищує 1033500,00 грн., суд дійшов висновку, що представником позивача не було спростовано належність даного автомобіля до об'єктів оподаткування, а позивача - до платників транспортного податку у 2016р.

Під час розгляду справи, судом було з'ясовано, що п'ятирічний вік належного пози- вачу легкового автомобіля спливав у 2016р., а згідно з п. 6.7 Положення про транспортний податок цей податок підлягав би сплаті за період з 1 січня цього року до початку місяця, наступного за місяцем, в якому вік такого автомобіля досяг (досягне) п'яти років.

Представники сторін не надали суду пояснень про місяць виготовлення автомобіля.

Суд запропонував представнику позивача надати додаткові пояснення і їх докумен- тальне підтвердження про місяць виробництва належного позивачу автомобіля, для чого судом оголошено перерву у розгляді справи. Однак, представник позивача повідомила суд про те, що інформація про місяць виробництва автомобіля не відома.

З огляду на відсутність у справі будь-яких доказів, які б вказували на місяць виго- товлення автомобіля, у суду відсутні підстави для висновку про завищення відповідачем транспортного податку.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини і наведені мотиви, зважаючи на те, що позивачем не було спростовано правомірність здійсненого відповідачем податкового нарахування, натомість відповідачем надано докази, які підтверджують належність автомо- біля до об'єктів оподаткування транспортним податком, а позивача до платників цього податку у 2016р., суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваного рішення та відсут- ність підстав для визнання його протиправним і скасування.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 139, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 (02002, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) у задоволенні адміністративного позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня підписання рішення.

Суддя Д.А. Костенко