Справа № 822/649/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/649/18

у лютому 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Ліквідаційна комісія УМВС України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення матеріалів (висновку) на призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 за його заявою. Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, у зв'язку із встановленням IІІ групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2018 року апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року - без змін.

Із позицією Вінницького апеляційного адміністративного суду, що викладена в постанові від 07 червня 2018 року не погоджуюсь, а тому вважаю за необхідне викласти окрему думку по даній справі. На мою думку, рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та підлягало скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до наказу ГУНП в Хмельницькій області № 16 о/с від 15.02.2016 позивача звільнено зі служби в поліції за власним бажанням.

23.04.2016 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності в зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ №0720979, виданою 27.04.2016.

На виконання рішень Хмельницького окружного адміністративного суду та Вінницького апеляційного адміністративного суду, що набрали законної сили у справі 822/2597/17 Ліквідаційна комісія УМВС України в Хмельницькій області повторно направила висновок до МВС України щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги позивачу у зв'язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку № 850.

Листом від 29.01.2018 № 15/2-248 МВС України повідомило Ліквідаційну комісію УМВС України в Хмельницькій області, що прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, оскільки на дату звільнення (15.02.2016) він був поліцейським і на нього поширюються норми Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 № 4 і відповідно до наведених актів призначення та виплата одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності поліцейського здійснюється за останнім місцем служби поліцейського - відповідним органом Національної поліції, а не МВС України.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не враховано правову позицію в рішенні суду по справі №822/2597/17, яке набрало законної сили, при наданні відмови у прийнятті рішення позивачу №15/2-248 від 29.01.2018, а відтак така відмова є протиправною. Однак зважаючи на те, що предметом розгляду даної справи не було дослідження судом повноти та відповідності поданих позивачем документів до заяви на виплату одноразової грошової допомоги, а також права позивача на виплату одноразової грошової допомоги і в ході розгляду справи встановлено, що відповідач відмовляючи у виплаті грошової допомоги посилався на підстави, які не передбачені п. 14 Порядку №850, то з метою захисту прав позивача, слід зобов'язати відповідача повторно розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, у зв'язку із встановленням IIІ групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, а також Порядку №850. Однак судом не враховано наступне.

07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію".

До набрання чинності вказаним Законом, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядком № 850.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання ст. 23 Закону України "Про міліцію" постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 затверджено Порядок № 850.

Відповідно до п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п. 2 Порядку № 850).

Згідно з п. 5 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Разом з тим, за змістом п. 15 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

За приписами ч. 2 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до ст. 97 - 101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 916 від 12 вересня 2016 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22 вересня 2016 року, п. 5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено пп. 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п. 3 Розділу ІІІ Порядку №4).

За змістом пп. "б" п. 4. ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським, яким внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено II групу інвалідності розмір одноразової грошової допомоги складає 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Аналіз норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та встановлені фактичні обставини дають підстави для висновку, що право у позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло у період дії Закону України "Про Національну поліцію" і оскільки останнім місцем служби позивача було Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, то на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України "Про Національну поліцію", у зв'язку з чим він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 25 травня 2018 року по справі №П/811/642/17 (№К/9901/1141/17) право на призначення та виплату грошової допомоги, у зв'язку із встановленням інвалідності, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку № 850 мають виключно особи, останнім місцем роботи яких є органи міліції, а також пенсіонери МВС. При цьому, порядок та умови отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності поліцейськими передбачені Законом України "Про Національну поліцію" та Порядком № 4. Отже, відповідно, особам, останнім місцем роботи яких є підрозділи Національної поліції, одноразова грошова допомога у разі визначення інвалідності повинна призначатися та виплачуватися згідно положень Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4.

За таких обставин вважаю, що оскаржувана відмова МВС України повністю ґрунтується на наведених вище положеннях Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4, а відтак є правомірною.

Окремо слід зазначити, що судом першої інстанції вказано про неврахування відповідачем при винесенні відмови у призначенні одноразової грошової допомоги правової позиції у судових рішеннях по справі № 822/2597/17, в той час як у вказаній адміністративній справі не було предметом розгляду питання щодо права позивача на одноразову грошову допомогу.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу відповідача необхідно було задовольнити повністю, постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року скасувати з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суддя Біла Л.М.