Справа № 466/455/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2018 року

Київ

справа №466/455/17

адміністративне провадження №К/9901/37044/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик Ю.А., Гімон Н.М., -

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 466/455/17

за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова (далі - управління ПФУ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою управління ПФУ

на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року у складі судді Луців-Шумської Н.Л. та

ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року у складі колегії суддів: головуючого судді Старунського Д.М., суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним рішення управління ПФУ від 21 листопада 2016 року № 11521/03-10 про відмову в призначенні пенсії за віком по Списку № 2 та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах як працівнику, що займав посаду «шліфувальник скловиробів, зайнятий шліфуванням виробів вручну», яка дає право на пенсію за віком по Списку № 2 та нарахувати її з 13 червня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що записами в трудовій книжці підтверджено те, що він виконував цю роботу у відкритому акціонерному товаристві (далі - ВАТ) «Сяйво», починаючи з 14 червня 1979 до 22 травня 1985 року, у Львівському скляному ВО «Райдуга» (в подальшому змінило найменування на акціонерне товариство закритого типу «Райдуга», далі - АТ «Райдуга) з 03 квітня 1989 до 29 грудня 2000 року, у товаристві з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Кришталь України» з 23 січня 2001 до 17 травня 2004, а тому вважає, що відповідач протиправно відмовив в призначенні йому пенсії за віком по Списку №2.

Шевченківський районний суд м. Львова постановою від 29 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року, задовольнив позовні вимоги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Оскільки у позивача наявний пільговий стаж шліфувальника скловиробів, зайнятого шліфуванням скловиробів вручну понад 7 років 6 місяців, достатній для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, то відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у призначення пенсії на пільгових умовах.

10 жовтня 2017 року управління ПФУ звернулось до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року, ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що уточнюючі довідки, зокрема, про особливий характер роботи у ТОВ «Кришталь України», не містять посилання на постанову, якою передбачена професію шліфувальника скловиробів, зайнятого шліфуванням скловиробів вручну. Відповідно до поданих документів загальний стаж роботи позивача становить 30 років 5 місяців 25 дні (при необхідному - 26 років), пільговий стаж, як шліфувальника скловиробів, зайнятих шліфуванням скловиробів вручну - 4 роки 12 дні (при необхідному - 7 років 6 місяців).

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 15 листопада 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Касаційний адміністративний суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Суди встановили, що 13 червня 2016 позивач звернувся до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.

Разом із заявою позивачем подано ряд документів, а саме подано уточнюючу довідку від 28 травня 2003 року №40 видану АТ «Райдуга», архівні довідки від 18 лютого 2014 року №678/У-2, №679/У-2, №680/У-2 та №681/У-2 про роботу в скляному ВО «Райдуга» (АТ «Райдуга»), довідку від 17 травня 2004 року №8 видану ТОВ «Кришталь України», довідку від 29 березня 2002 року №79 видану ТОВ «Кришталь України», копію наказу ТОВ «Кришталь України» від 01 квітня 2003 № 10-к про атестацію робочих місць, архівну довідку від 25 березня 2014 №Л-289.

Проте, відповідач рішенням від 21 листопада 2016 № 11521/03-10 відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком по Списку № 2, у зв'язку з недостатністю пільгового стажу як шліфувальника скловиробів, зайнятих шліфуванням скловиробів вручну, вказавши, що загальний стаж ОСОБА_1 становить 30 років 5 місяців 25 днів (при необхідному - 26 років), пільговий стаж як шліфувальника скловиробів, зайнятих шліфуванням скловиробів вручну - 4 роки 12 днів (при необхідному - 7 років 6 місяців).

Також суди встановили, що відповідно до записів в трудовій книжці підтверджується, що ОСОБА_1 працював:

- у ВАТ «Сяйво» з 14 червня 1979 учнем шліфувальника; з 03 вересня 1979 року йому присвоєно 2 розряд шліфувальника; 15 січня 1980 року присвоєно 4 розряд шліфувальника; 22 січня 1981 року присвоєно 4 розряд шліфувальника; 16 червня 1983 року присвоєно 5 шкідливий розряд шліфувальника; з 22 березня 1985 року він звільнений з роботи за власним бажанням по статті 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України);

- у Львівському скляному ВО «Райдуга» (АТ «Райдуга»): з 03 квітня 1989 року учнем шліфувальника скловиробів цеху художніх виробів, 11 вересня 1989 року йому присвоєно кваліфікацію шліфувальника скловиробів 3 розряду; 10 лютого 1994 року присвоєно 5 розряд шліфувальника скловиробів цеху художніх виробів; 29 грудня 2000 року він звільнений з роботи за власним бажанням по статті 38 КЗПП України.

- у ТОВ «Кришталь України» з 23 січня 2001 року прийнятий на роботу шліфувальником скловиробів 5 розряду; 17 травня 2004 року звільнений з роботи за згодою сторін пунктом 1 статті 36 КЗпП України.

В матеріалах справи наявні копії наказів за місцем роботи позивача від 15 березня 1995 року №11 та від 12 листопада 1996 №62 по АТ« Райдуга» та копія наказу від 01 квітня 2004 року № 10-к по ТОВ «Кришталь України» щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці працівників, які виходять на пільгову пенсію, в яких зазначено професію позивача - шліфувальник скловиробів, зайнятий шліфуванням виробів вручну.

Окрім цього, позивачем подано відповідачу уточнюючу довідку АТ «Райдуга» від 28 березня 2003 року №40 про те, що він в період з 11 вересня 1989 року по 29 грудня 2000 року працював шліфувальником скловиробів, зайнятим шліфуванням скловиробів вручну, що передбачено Розділом XVIII «Скляне виробництво, виробництво керамічних, фарфорових та фаянсових виробів», 2190100а-19669 списку N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162. Вказано первинні документи, на підставі яких видана довідка.

Також, подана уточнююча довідка ТОВ «Кришталь України» від 17 травня 2004 року №8 про роботу позивача з 23 січня 2001 року по 17 травня 2003 року на посаді шліфувальника скловиробів, зайнятого шліфуванням скловиробів вручну, що передбачена Списком №2 та уточнююча довідки ВАТ «Сяйво» від 03 березня 2014 року № 16 про підтвердження наявності трудового стажу згідно якої позивач за період з 03 вересня 1979 року по 22 березня 1985 року виконував шліфування металічних виробів і інструментів абразивними кругами сухим методом за професією - робочі на обтирці, точінні, шліфуванні металічних виробів та інструментів, що передбачена Списком №2, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173. У довідці також вказується про надання позивачу в цей період додаткової відпустки тривалістю 4 дні за шкідливі умови праці.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 01 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пунктом 20 вищенаведеного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію по віку на пільгових умовах, у розділі 11 «фарфоро-фаянсове виробництво» вказана професія - «шліфувальник». У цьому списку не зазначено виконання таких робіт «вручну».

Вперше посада шліфувальника скловиробів, які зайняті шліфуванням скловиробів вручну (2190100а-19669) була внесена до Списку № 2, який затверджено постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, де зазначено позицію № 2190100а-19669 - шліфувальники скловиробів, обдиральники, обдиральники заготовок відбивачів, шліфувальники-алмазники, шліфувальники-гранувальники, - зайняті шліфуванням скловиробів вручну.

Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України 28 липня 2010 року № 327 визначено одну єдину професію під назвою «шліфувальник скловиробів» КОД КП (Класифікатора професій) 7322 9, КОД ЗКППТР (Загальносоюзний класифікатор професій, посад та тарифних розрядів. 186016. -М: Економіка. 1991) 19669, ВИПУСК ЄТКД (Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників) 44.

Інших посад з аналогічною назвою, в тому числі назвою «шліфувальник скловиробів, зайнятий шліфуванням скловиробів вручну» класифікатор не містить і не містив.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що класифікатор містить вичерпний перелік найменувань посад в Україні, відповідно до якого вносяться записи у кадрові документи.

Характеристика професії шліфувальника скловиробів передбачає роботу саме вручну і іншого законодавцем не визначено.

Відповідно до пункту 4.2 цього Порядку № 637 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно пунктом 4.3 Порядку № 637 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1987 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось (п.4.5 Порядку).

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок №442, Постанова № 442 відповідно) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації №41), відповідно до яких основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 2 постанови №442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону №1788-ХІІ пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 442 атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно пункту 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій № 41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років; відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Пунктами 8, 9 Порядку № 442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз наведених норм права дають підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списках № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Отже, відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної зокрема у постановах від 10 березня 2015 року у справі № 21-51а15, від 17 березня 2015 року у справі № 21-585а14 року, від 17 листопада 2015 року у справі № 21-3287а15 та від 12 квітня 2016 року № 21-6501а15, а також практикою Верховного Суду у постановах від 23 січня 2017 року у справі № 732/2003/14 та від 30 січня 2018 року у справі № 506/384/17.

У справі яка розглядається суди встановили, що позивач працював на посаді шліфувальника скловиробів, зайнятого шліфуванням виробів вручну, що підтверджується записами трудової книжки, копіями вищевказаних наказів про проведення атестації робочих місць за умовами праці на АТ «Райдуга» та ТОВ «Кришталь України» та відповідними уточнюючими довідками, якими підтверджується право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2.

При цьому суди встановили, що у позивача наявний пільговий стаж шліфувальника скловиробів, зайнятого шліфуванням скловиробів вручну понад 7 років 6 місяців, який достатній для призначення йому пенсії на пільгових умовах по Списку № 2.

За таких обставин, на думку колегії суддів, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог у цій справі.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Касаційний адміністративний суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, Касаційний адміністративний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні рішення суду апеляційної інстанції і погоджується з його висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року у справі № 876/7126/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Судді Верховного Суду