Справа № 243/11172/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року справа №243/11172/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Гайдара А.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Словянського міськрайонного суду від 23 лютого 2018 року у справі № 243/11172/17 (головуючий І інстанції Сидоренко І.О., дата складання повного тексту рішення 23 лютого 2018 року, м. Словянськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Словянського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2017 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Словянського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області (далі Словянське ОУПФУ, відповідач, управління, пенсійний орган) про визнання протиправною бездіяльності щодо припинення виплати пенсії, зобовязання поновити виплату пенсії за віком з лютого 2016 року, сплатити виниклу заборгованість з лютого 2016 року на рахунок відкритий в філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням строків їх виплати з 01 лютого 2016 року по день стягнення компенсації, звернення постанови до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць (а.с. 2-4).

Рішенням Словянського міськрайонного суду від 23 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Визнана протиправною бездіяльність Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії з 01 березня 2016 року; зобов'язано Слов'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії та сплатити заборгованість за період, починаючи з 01 березня 2016 року; рішення суду допущено до негайного виконання в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат (а.с. 28-32).

Не погодившись з таким рішенням, в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з управління компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення місцевого суду скасувати в цій частині та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині (а.с. 36-37).

Спірним питанням у даній справі є право позивача на отримання компенсації втрати частини доходу, пенсії, що регулюється Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивачем надіслана заява про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін, з таких підстав.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Словянському ОУПФУ та отримує пенсію за віком (а.с. 7, 26).

Згідно довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції № НОМЕР_1 від 14 вересня 2015 року ОСОБА_1 постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 і перемістився з тимчасово окупованої території (районів проведення антитерористичної операції) в с. Мирне, Словянського району, вул. 60 років СРСР 5/8 (а.с. 8).

20 жовтня 2015 року звернувся до управління з заявою про запит пенсійної справи з ПФУ м. Луганська та прийняття його на облік по матеріалам пенсійної справи (а.с. 18).

Згідно розпорядження Словянського ОУПФУ від 04 листопада 2015 року позивача взято на облік з особливістю переселенець зареєстрований та одночасно нараховано суму заборгованості з 01 серпня 2014 року (а.с. 18).

У лютому 2016 року на підставі інформації, наданої СБУ для опрацювання, пенсійні виплати громадянам, відповідно до наданого списку, призупинені до зясування з 01 березня 2016 року, в тому числі і виплату пенсії позивачу.

28 листопада 2018 року до управління надійшло рішення комісії про призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО № 72 про відмову у відновлені виплат пенсії ОСОБА_1

Крім того, як вбачається з матеріалів справи згідно довідки Словянського ОУПФУ про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії з березня 2016 року виплата пенсії позивачу не здійснювалась (а.с. 26).

Суд першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково, в частині стягнення з Словянського ОУПФУ компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням строків їх виплати відмовив.

Суд, розглянувши вищезазначену справу в межах апеляційної скарги позивача дійшов наступних висновків.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (надалі - Закон № 2050-III).

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону № 1058-IV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Так, за правилами статті 1 Закону № 2050-III, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вищезазначеного Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі пенсії.

Статтями 3, 4 Закону № 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Вказані правилами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» кореспондуються з положеннями Постанови Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року «Про проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати».

Зміст вищезазначених норм слід розуміти так, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер, дія вищенаведених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії), і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.

Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки з матеріалів справи вбачається, що з березня 2016 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась пенсія, отже існує заборгованість, яка відповідачем не погашена. Оскільки у суду відсутні відомості щодо дати погашення пенсійним органом заборгованості з виплати пенсії позивачу, отже звернення позивача з цими позовними вимогами на думку суду є передчасними, що унеможливлює їх задоволення.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Словянського міськрайонного суду від 23 лютого 2018 року у справі № 243/11172/17 залишити без задоволення.

Постанову Словянського міськрайонного суду від 23 лютого 2018 року у справі № 243/11172/17 за позовом ОСОБА_1 до Словянського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Повний текст постанови виготовлено 06 червня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_2