Справа № 820/1722/17
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 червня 2018 р.Справа № 820/1722/17

Харківський апеляційний адміністративний суд у складі

судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

розглянувши клопотання Державної казначейської служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження по справі за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2017р. по справі № 820/1722/17

за позовом ОСОБА_2

до Державної казначейської служби України

про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про стягнення суми.

На зазначену постанову суду Державною казначейською службою України подано апеляційну скаргу.

Разом із апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів вважає вказані у ньому підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними.

Як вбачається з матеріалів справи, вступну та резолютивну частини оскаржуваної постанови проголошено 18.09.2017, повний текст виготовлено 25.09.2017, копію постанови Харківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року було отримано Державною казначейською службою України 09.10.2017.

Апеляційну скаргу подано скаржником до суду 20.04.2018, тобто з порушенням строків на апеляційне оскарження постанови суду.

Клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження обґрунтоване тим, що відповідачем вперше було подано апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 клопотання вдповідача було задоволено та поновлено Державній казначейській службі України строк на апеляційне оскарження постанови Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 по справі № 820/1722/17 за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про стягнення суми, але ухвалою суду від 14.12.2017 апеляційну скаргу повернуто у зв'язку із невиконанням вимог ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: через неповну сплату судового збору. Постановою Верховного Суду вуд 21.03.2018 ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі №820/1722/17 залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України" (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності".

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії" визначено, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Осман проти Сполученого Королівства" зазначено, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, "якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою" (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94).

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Колегія суддів зазначає, що відповідачу було достаменно відомо про прийняття постанови, що ним оскаржується, але не дотримано порядку подання апеляційної скарги, а саме не надано документу про повну сплату судового збору, що було перешкодою для відкриття апеляційного провадження та підставою для залишення апеляційної скарги без руху.

При цьому відповідачу надавався достатній строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги, які ним своєчасно повністю не були виконані, що мало наслідком повернення апеляційної скарги скаржнику.

Таким чином, несвоєчасна та неповна сплата судового збору не можуть бути визнані такими обставинами, що є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Жодних інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, скаржником не надано, немає таких доказів і в матеріалах справи.

Керуючись 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави, вказані в клопотанні Державної казначейської служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 по справі № 820/1722/17, та відмовити в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 по справі № 820/1722/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя- доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5