Справа № 826/10683/17
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - Молодницької І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України у місті Києві, Головного управління Державної міграційної служби України у Київській області про скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у місті Києві (далі - відповідач 1), Головного управління Державної міграційної служби України у Київській області (далі - відповідач 2) про скасування наказу, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2018 року суд залишив без розгляду позов ОСОБА_2 на підставі частини 5 статті 205 КАС України у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання без повідомлення суду причин неявки та неподанням заяви про розгляд справи за його відсутності.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, ухвалу суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права. В обґрунтування скарги позивач зазначив, що дії його представника були вчинені з власної ініціативи, в першу чергу через неможливість бути присутнім в судовому засіданні призначеному на 16 листопада 2017 року та у зв'язку з тим, що 20 березня 2018 року була укладена угода щодо припинення надання послуг адвоката.

Відповідач 1 надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що остання не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, повторно не з'явилися в судове засідання без поважних причин та не подали заяву про розгляд справи без їх участі.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками, враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Згідно із частиною першою статті 45 КАС учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною другою статті 131 КАС України встановлено, що учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов'язані завчасно повідомити про це суд.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено статтею 205 КАС України. Так, частиною п'ятою цієї статті передбачено, що в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Наведена норма кореспондується із закріпленим у пункті 4 частини першої статті 240 КАС України правилом, за яким позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб'єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Тобто, обов'язковою умовою для застосування такої підстави залишення адміністративного позову без розгляду є саме повторна неявка позивача в судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин. Зазначені наслідки настають, якщо позивач не з'явився вдруге (тобто повторно) без поважних причин і від нього не надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Під повторністю неприбуття в судове засідання позивача необхідно розуміти неприбуття в судове засідання позивача чи його представника двічі чи більше разів. Поважність причин неприбуття оцінюється судом у кожному конкретному випадку окремо з метою визначення правових наслідків такого неприбуття. Так, поважними причинами можуть бути визнані захворювання, що перешкоджає прибуттю до суду, відрядження, несвоєчасне отримання повістки тощо за умови надання належних доказів в підтвердження наведених обставин.

Отже, при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави слід відповісти на такі питання: чи належним чином позивача було повідомлено про судовий розгляд перший і другий раз; чи обидва рази були відсутні поважні причини неприбуття позивача або інформація про такі причини; чи відсутня заява позивача про розгляд справи за його відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2017 року було відкрито провадження у справі за позовом громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 та призначено її до розгляду на 16 листопада 2017 року о 11 годині.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвала про відкриття провадження у справі та повістка про виклик позивача в судове засідання, призначене на 16 листопада 2017 року, були отримані представником позивача - ОСОБА_6 в приміщення суду 11 вересня 2017 року, що підтверджується розпискою останнього на зворотній стороні повістки.

Згідно з протоколом судового засідання від 16 листопада 2017 року позивач та представник позивача у судове засідання не з'явилися, у зв'язку з чим судом ухвалено відкласти розгляд справи на 16 січня 2018 року о 11:20.

Повістку про виклик у судове засідання на 16 січня 2018 року направлено рекомендованим листом позивачу за вказаною ним у позові адресою для листування.

Це поштове відправлення, як убачається з матеріалів справи, не було вручено адресату під час доставки та повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

При цьому доказів направлення повістки про виклик у судове засідання на 16 січня 2018 року на адресу представника позивача матеріали справи не містять.

15 січня 2018 року представником позивача було подано до суду заяву, в якій останній повідомляв, що не може прийняти участь у судовому засіданні, яке має відбутися 16 січня 2018 року, оскільки перебуває на лікуванні, а також просив не розглядати справу за його відсутності.

Згідно з протоколом судового засідання від 16 січня 2018 року позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, у зв'язку з чим судом ухвалено відкласти розгляд справи на 22 лютого 2018 року о 9:40.

Повістку про виклик у судове засідання на 22 лютого 2018 року направлено рекомендованим листом, про отримання якого 29 січня 2018 року свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з підписом представника позивача.

22 лютого 2018 року представником позивача на адресу суду було надано клопотання, в якому останній просив чергове засідання по розгляду справи №826/10683/17, призначене на 22 лютого 2018 року розглядати без його участі.

Проте, згідно з протоколом судового засідання від 22 лютого 2018 року судом ухвалено відкласти розгляд справи на 29 березня 2018 року о 08:40.

Повістку про виклик у судове засідання на 29 березня 2018 року направлено рекомендованим листом, про отримання якого 26 лютого 2017 року свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з підписом представника позивача.

29 березня 2018 року позивач у судове засідання не з'явився, у зв'язку з чим судом першої інстанції було постановлено оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду через повторну неявку позивача в судове засідання без поважних причин.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, у заяві від 15 січня 2018 року представник відповідача повідомляв суд про те, що позивач не може прийняти участь у судовому засіданні, оскільки є тяжко хворою людиною - інвалідом 1 групи з дитинства, яка потребує стороннього догляду, на підтвердження чого надав відповідні докази.

До того ж, позивачем було надано до суду апеляційної інстанції копію угоди про припинення надання послуг адвоката від 20 березня 2018 року.

При цьому договір про надання правової допомоги позивачем укладений лише 26 квітня 2018 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Отже, враховуючи те, що позивач, який є тяжко хворою людиною - інвалідом 1 групи з дитинства, яка потребує стороннього догляду, не міг з об'єктивних причин прибути до судового засідання призначеного на 29 березня 2018 року, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави приймати ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду з підстав повторної неявки позивача без поважних причин в судове засідання.

Згідно статті 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Положенням частини четвертої 4 статті 6 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, у рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, колегія суддів вважає, що залишення позовної заяви громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 без розгляду унеможливить доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 229, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва 29 березня 2018 року скасувати і направити справу до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 07.06.2018 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев