Справа № 822/1616/18
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1616/18
РІШЕННЯ

іменем України

11 червня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якій просить суд:

1. Визнати лист №10986/К/22-01-04-73 від 25.04.2018 року, щодо повернення головним управлінням Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, поданої заяви (рапорту) з додатками, щодо нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, без розгляду - протиправним та таким, що не відповідає вимогам Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

2. Визнати бездіяльність головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, щодо неподання до Державної фіскальної служби України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту), висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви - протиправною та зобов'язати головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області повторно прийняти документи та надіслати до Державної фіскальної служби України, висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги, у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у 200 кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Позивач підставою позову зазначає порушення відповідачем вимог ст. 8 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про міліцію".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом №404-о від 28.08.2017 його звільнено з органів податкової міліції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області за станом здоров'я, на підставі свідоцтва про хворобу №267 від 18.08.2017, виданого військово-лікарською комісією УМВС України в Хмельницькій області.

Позивач вказує, що пройшов обстеження у Хмельницькій обласній медико-соціальній експертній комісії 08.09.2017 та йому було встановлено ІІ групу інвалідності. Зазначає, що звертався до відповідача з рапортом про виплату грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності, однак листом Головного управління ДФС у Хмельницькій області №10968/К/22-01-04-73 йому у виплаті відмовлено.

На думку позивача вказана відмова є протиправною та такою, що суперечить нормам чинного законодавства та такою, що порушує його законні інтереси та права і з метою їх захисту звернувся до суду із даним позовом.

Справу розглянуто судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами.

Від представника відповідача 14.05.2018 надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача проти позовних вимог заперечує.

У поданому відзиві представник відповідача зазначає, що 07.11.2015 втратив чинність Закон України "Про міліцію", а відповідно і ст. 23 Закон України "Про міліцію", до ст. 356 Податкового кодексу України не були внесені зміни, Постанова Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 та Закон України від 02.07.2015 №580-VІІІ "Про національну поліцію" не поширюються на працівників податкової міліції, а також позивачем не надано доказів який саме причинно-наслідковий зв'язок є між фактично виконаними функціями позивачем та погіршенням здоров'я, яке призвело до встановлення ІІ групи інвалідності, а тому, на думку представника відповідача, готувати висновки, проводи розрахунки та виплачувати одноразову грошову допомогу позивачу згідно з цими нормативно-правовими актами законні підстави відсутні.

У поданому відзиві представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, справу розглянути за участю представника ГУ ДФС у Хмельницькій області.

Суд встановив, що наказом Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 28.08.2017 №404-о старшого лейтенанта ОСОБА_1 звільнено з органів податкової міліції Головного управління ДФС в області в запас Збройних Сил України за пп. "Б" п. 64 (через хворобу).

ОСОБА_1 пройшов обстеження у Хмельницькій обласній медико-соціальній експертній комісії 08.09.2017 та йому було встановлено ІІ групу інвалідності, вказано, що захворювання пов'язане з проходженням військової служби.

17.04.2018 позивач звертався до відповідача з рапортом про виплату грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності.

Листом Головного управління ДФС у Хмельницькій області №10968/К/22-01-04-73 ОСОБА_1 у виплаті відмовлено з підстав того, що 07.11.2015 Закон України "Про міліцію" втратив чинність, а тому готувати висновки про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням групи інвалідності та втратою працездатності колишнім працівникам податкової міліції після вказаної дати законні підстави відсутні. Також вказаним листом позивача повідомлено, що призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням інвалідності може бути розглянуто тільки після внесення змін до нормативно-правових актів, щодо правового та соціального захисту осіб начальницького та рядового складу податкової міліції та членів їх сімей. Документи надані позивачем повернуто без розгляду.

Вважаючи дії відповідача протиправними ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з п. 356.1 ст. 356.1 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Закон України "Про міліцію" втратив чинність 07 листопада 2015 року у зв'язку з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII.

При цьому у пункті 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" № 565-XII від 20.12.1990 року встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги в спірних правовідносинах визначені саме нормами Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року (далі - Порядок № 850).

В пункті 1 Порядку № 850 визначено, що цей Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 Порядку № 850 від 21.10.2015 року днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 передбачено, що розмір грошової допомоги у разі встановлення інвалідності II групи складає 200-кратний прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що оскільки позивачу встановлено інвалідність протягом трьох місяців після звільнення зі служби внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби, за ним зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію". Отже, відповідачем безпідставно відмовлено у призначенні позивачу грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби, з посиланням на втрату чинності Закону України «Про міліцію».

Пунктом 7 Порядку № 850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви (рапорту) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності від 17.04.2018 позивач надав ГУ ДФС України в Хмельницькій області всі документи, визначені пунктом 7 Порядку № 850.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Таким чином, на керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції покладено обов'язок подання висновку щодо виплати грошової допомоги.

Суд не приймає заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву стосовно того, що в органах податкової міліції позивач працював лише чотири роки і десять місяців, а при звільненні з органів податкової міліції вислуга років складала вісім років і сім місяців, а тому ГУ ДФС у Хмельницькій області не може направляти висновок щодо виплати грошової допомоги в МВС, відповідно МВС не буде приймати рішення про призначення допомоги працівникам податкової міліції, оскільки позивач проходив службу не в органах внутрішніх справ, а в органах податкової міліції, з якої і був звільнений.

Суд зазначає, що отримавши відповідну заяву позивача та додані до неї документи, керуючись пунктом 8 Порядку № 850, відповідач зобов'язаний був направити висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в податковій поліції, та інші документи, перелік яких визначений Порядком № 850, для прийняття рішення.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, суд дійшов висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому адміністративний позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Оскільки позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Головного управління ДФС у Хмельницькій області (код 39492190, вул. Пилипчука, буд. 17, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати бездіяльність Головного управління ДФС у Хмельницькій області, щодо неподання до ДФС України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту), висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви - протиправною.

Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області прийняти документи ОСОБА_1 та надіслати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його підписання.

Головуючий суддя О.О. Михайлов