Справа № 806/2981/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/2981/17
УХВАЛА

"11" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_2 про роз'яснення постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від "26" березня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про зобов'язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою , -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив:

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для сінокосіння орієнтовною площею 132.0 га на території Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади (бувшої Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) згідно клопотання від 21.03.2017;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області до державного бюджету судовий збір.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для сінокосіння орієнтовною площею 132,0 га на території Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади (бувшої Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) згідно клопотання від 21 березня 2017 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулося з апеляційною скаргою.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задоволено, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "14" листопада 2017 р. скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області - відмовлено.

16 квітня 2018 року до Житомирського апеляційного адміністративного суду надійшла заява від ОСОБА_2 про роз'яснення судового рішення.

Відповідно до частин 1-3 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз'яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Виходячи із системного тлумачення положень вказаної статті, роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі, роз'яснено може бути рішення у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Отже, в ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.

При цьому, роз'яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню.

Тобто, роз'яснюється рішення, прийняте відповідним судом, яке має бути виконане та є незрозумілим. В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає складності, не змінюючи при цьому суть рішення.

У своїй заяві ОСОБА_2 просить надати роз'яснення стосовно того, яке відношення має ст.118 Земельного Кодексу України до клопотання ОСОБА_2 від 21.03.2017 року та яке відношення має стаття 122 Земельного Кодексу України щодо подання повідомлення за договором на розробку проекту землеустрою.

З наведеного слідує, що предметом роз'яснення за названою позовною заявою є не зміст незрозумілої позивачу частини судового рішення, а надання судом роз'яснень щодо співвідношення норм права на які покликався суд при прийнятті рішення із змістом клопотання позивача від 21.03.2017 року та повідомлення за договором на розробку проекту землеустрою.

Отож, подана позивачем заява не є заявою про роз'яснення незрозумілої частини судового рішення, яке підлягає виконанню, що в свою чергу вказує на відсутність підстав для її задоволення.

У разі незгодою позивача мотивувальною частиною рішенням суду та застосованими ним правовими нормами, позивач вправі оскаржити таке рішення до суду касаційної інстанції.

Водночас, колегія зазначає, що при розгляді апеляційної скарги відповідача, колегією суддів враховано висновки Верховного суду, викладені постанові від 31.01.2018 у справі № 814/741/16 та у постанові від 14 березня 2018 року №804/3703/16.

З пункту п. 2 постанови Верховного Суду від 14 березня 2018 року №804/3703/16 вбачається, що предметом розгляду вказаних справ є неодноразові відмови органів Держгеокадастру у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Зі змісту ст. 118 Земельного Кодексу України та ст. 123 Земельного Кодексу України слідує, що особа, зацікавлена в одержанні у користування або у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

З аналізу обумовлених положень законодавства (як частини 7 ст. 118 так і частини 3 ст. 123 Земельного кодексу України), слідує законом визначений аналогічний алгоритм поведінки, як для особи яка звертається із заявою на отримання дозволу щодо розробки проекту землеустрою, так і для суб'єкта владних повноважень під час розгляду клопотань з приводу надання такого дозволу. Визначені також і аналогічні правові підстави, за яких допускається надання відмови у розробленні проекту землеустрою.

Водночас, вказаними положеннями (частин 7 ст. 118 так і ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України) визначено аналогічні правові наслідки для осіб, які звернулись з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а зокрема у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у власність чи користування) або мотивованої відмови (виключно з підстав названих цими пунктами), особа зацікавлена в одержанні у користування або у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу. Про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При розгляді касаційних скарг, Верховний суд (у постановах від 31.01.2018 по справі № 814/741/16 та від 14 березня 2018 року по справі №804/3703/16) аналізував положення щодо порядку розгляду органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування клопотань особи про надання дозволу щодо розробки проекту землеустрою та правових наслідків у випадку неодноразових відмов цих органів у наданні такого дозволу. На підставі зазначеного аналізу Верховний суд вказав, що ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розробку такого проекту самостійно.

Оскільки частина 7 ст. 118 так і ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України містять:

- аналогічний алгоритм поведінки, як для особи, яка звертається із заявою на отримання дозволу щодо розробки проекту землеустрою, так і для суб'єкта владних повноважень під час розгляду клопотань з приводу надання такого дозволу;

- аналогічні правові наслідки за результатами не розгляду клопотання особи або не наданні мотивованої відмови (виключно з підстав названих цими пунктами),

то колегією суддів апеляційного суду на прикладі проаналізованих Верховним судом положень ст. 118 Земельного Кодексу України у справах №814/741/16 та №804/3703/16, які аналогічні таким же положенням ст. 123 Земельного кодексу України відмовлено у задоволенні позову з тих же самих підстав, що і Верховний суд у названих справах.

Керуючись ст.ст. 254, 311, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про роз'яснення постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від "26" березня 2018 р. у справі № 806/2981/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "11" червня 2018 р.