Справа № 821/3365/15-а
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/3365/15-а

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Шеметенко Л.П.

судді Потапчука В.О.

судді Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання рішення та бездіяльність протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 18), просила визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США №012-21505-250215 від 25.02.2015 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1); зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), якій необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позову зазначено, позивач є вкладником грошових коштів за відповідним договором, укладеним з ПАТ «Дельта Банк». На підставі постанови Правління Національного банку України ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, відкликано банківську ліцензію, розпочато процедуру ліквідації банківської установи з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за їх вкладами та призначенням уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку. В порушення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб договір банківського вкладу, укладений між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», визнано нікчемним, у звязку із чим позивача не включено до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Банку за рахунок Фонду. Зазначені рішення та бездіяльність відповідача призвели до порушення права на відшкодування коштів за вкладом, у звязку із чим позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» №012-21505-250215 від 25 лютого 2015 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), якій необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин справи, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

Постановою Правління Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії «проблемних» банків та заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Зазначене рішення доведено до керівників структурних підрозділів банку 15.01.2015 року.

25.02.2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 25.02.2015 року №012-21505-250215, предметом якого є прийняття на вкладний (депозитний) рахунок грошових коштів в сумі 5 000 дол. США на строк по 27 березня 2015 року (а.с. 8).

Відповідно до п. 1.8 Договору зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору.

Додатковою угодою від 25.02.2015 року №4 до Договору банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 25.02.2015 року №012-21505-250215, пункт 1.8 Договору викладено в наступній редакції: «зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору. У разі, якщо в день укладення сторонами цього Договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей Договір вважається таким, що не був укладений.» (а.с. 9).

На виконання умов вказаних Договору та додаткової угоди кошти в сумі 5 000 дол. США надійшли на рахунок позивача шляхом перерахування з банківського рахунку ОСОБА_3, відкритого в АТ «Дельта Банк», що підтверджується платіжним дорученням від 25.02.2015 року №46462738 (а.с. 10).

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_1

Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року №328 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» строком на 2 роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року (а.с. 50).

Постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 року №664 вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ «Дельта Банк» (а.с. 51).

Разом з цим, у звязку із виявленням Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», призначеною наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» від 29.05.2015 року №408 нікчемних правочинів відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що були укладені між ПАТ «Дельта Банк» та фізичними особами-клієнтами Банку після 16.01.2015 року включно, за якими кошти були зараховані за такими договорами від інших фізичних осіб, та операції, за якими призвели до збільшення гарантованої суми відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, вирішено застосувати наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та перелік яких наведено у Додатку №1 до цього Наказу (а.с. 56-57).

Перевірці підлягали договори (правочини) за вкладними операціями, передані на розгляд Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відповідно до протоколу від 15.09.2015 року (а.с. 52-55).

Згідно Додатку до вказаного Наказу (а.с. 58), рішення про застосування наслідків нікчемності угод відповідно до приписів п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» розповсюджується на договір банківського вкладу (депозиту) від 25.02.2015 року №012-21505-250215, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк».

Листом від 23.09.2015 року №8821/1507 позивача повідомлено про нікчемність договору, укладеного між ним та банківською установою.

Як вбачається з наведених протоколу та наказу, під час перевірки правочинів за вкладними операціями встановлено, що певні фізичні особи перераховували з власних поточних рахунків кошти на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті у ПАТ «Дельта Банк».

На думку Комісії, вказані дії зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів - ініціаторів операцій на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом, і, відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни ПАТ «Дельта Банк», для таких клієнтів існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог у результаті ліквідації банківської установи та реалізації майна.

За таких обставин, Комісія дійшла висновку, що умови договорів банківських вкладів, у тому числі договору банківського вкладу (депозиту), укладеного з позивачем, за яким здійснювалось перерахування коштів на вкладний рахунок з рахунку фізичної особи, що є одночасно кредитором банку, надає кредитору - фізичній особі переваги перед іншими кредиторами, а отже такий договір банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «По систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Не погоджуючись із висновками про нікчемність договору банківського вкладу, посилаючись на їх необґрунтованість і безпідставність, а також протиправну бездіяльність відповідача у вчиненні дій щодо відшкодування коштів за вкладом, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку про не підтвердження відповідачем належними доказами підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та банківською установою.

За таких обставин, з метою належного способу захисту прав позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу із його зобовязанням включити позивача до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову вважає правильними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України від 23.02.2012 року №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Приписами ч. 4 вказаної статті Закону визначено, що Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення); розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - один рік до дня прийняття такого рішення); розміщені на вклад власником істотної участі банку; за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; за вкладами у філіях іноземних банків; за вкладами у банківських металах; розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 27 Закону України від 23.02.2012 року №4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 37 Закону України від 23.02.2012 року №4452-VI на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду: діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку; повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; звертається до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Слід зазначити, що відповідно до п. 6 Розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Пунктами 2, 3 Розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Як вбачається із матеріалів справи, позивача як вкладника за договором банківського вкладу не включено до переліку вкладників у зв'язку з визнанням нікчемним договору банківського вкладу на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, за правилами ч. 2 ст. 38 Закону України від 23.02.2012 року №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно із п. 7 ч. 3 вказаної статті Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, у разі, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Разом з цим, апеляційний суд враховує, що ч. 2 ст. 1058 Цивільного кодексу України визначено, що договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За правилами ч. 3 вказаної статті Цивільного кодексу України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем не доведено ту обставину, що банк уклав правочин з позивачем, умови якого передбачають платіж з метою надання переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідачем також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, твердження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо нікчемності договору банківського вкладу є припущенням, яке не доведено належними доказами у встановленому законом порядку.

Для застосування наслідків, передбачених ст. 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Водночас, уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Разом з тим, як показав аналіз наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Також, колегія суддів враховує, що ст. 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 року №2121-III встановлено обов'язок Національного банку України прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних відповідно до визначених критеріїв.

Рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Національний банк України має право заборонити проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від проблемного банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Зазначені положення Закону дають колегії суддів підстави для висновку про те, що під час укладення договору банківського вкладу позивач не знав та не міг знати про віднесення банку до категорії проблемних, що додатково спростовує доводи відповідача про недобросовісність вкладника, у звязку із чим можливість застосування відносно нього негативних наслідків як не забезпечення правом на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Водночас, доводи відповідача про нікчемність договору банківського вкладу є необґрунтованим ще й за тих обставин, що факт знаходження на рахунку позивача грошових коштів у відповідному розмірі відповідачем не заперечується.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - це фізична особа (у т.ч. фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Разом з цим, відповідно до п. 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492, кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. На вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок. За вкладним (депозитним) рахунком фізичної особи можуть проводитися операції, пов'язані з реалізацією майнових прав на суму коштів, що зберігаються на вкладному (депозитному) рахунку, відповідно до договору застави коштів.

Отже, перерахування коштів з одного рахунку у банку на вкладний рахунок позивача не суперечить законодавству, в тому числі, й умовам угоди банківського вкладу.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не доведено належними доказами нікчемність правочину між позивачем та банківською установою, з огляду на те, що зарахування коштів на рахунок позивачу у банку відбулось у відповідності до правових норм, що регулюють спірні правовідносини, а також умовам договору вкладу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність не включення позивача до реєстру осіб, які мають на відшкодування коштів за рахунок Фонду, у звязку із чим застосував належний спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії в судовому порядку.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані і відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 11.06.2018 р.

Головуючий, суддя: Л.П. Шеметенко

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: О.І. Шляхтицький