Справа № 522/5088/18
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/1037/18
Справа № 522/5088/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

судді - Бондар В.Я.;

за участі секретаря судового засідання - Грищук В.О.;

розглянувши у порядку спрощеного провадження (з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-271, 286) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області 4 батальйону 4 роти Департаменту патрульної поліції капітана поліції Свідерко Андрія Івановича, за участю 3-ї особи Управління патрульної поліції в Одеській області на постанову серії ЕАА № 302572 по справі про адміністративне правопорушення від 21 лютого 2018 року.

ВСТАНОВИВ:

До суду 26 березня 2018 року звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови серії ЕАА № 302572 по справі про адміністративне правопорушення, акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу серії ЕАА № 302572 від 21.02.2018 року, закриття провадження по адміністративній справі, стягнення шкоди за протиправні дії у розмірі 2254 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі було призначено суддю Ільченко Н.А.

У зв'язку з повторним перерозподілом судової справи у зв'язку зі звільненням судді Ільченко Н.А. з посади, на підставі розпорядження керівника апарату суду № 1536/18 від 12.04.2018 року вказана адміністративна справа передана судді Бондар В.Я.

Ухвалою від 17.04.2018 року суддею Бондар В.Я. роз'єднано позовні вимоги та прийнято до провадження адміністративну справу в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови серії ЕАА № 302572 по справі про адміністративне правопорушення. Розгляд справи призначено на 11 годину 30 хвилин 26 квітня 2018 року.

В іншій частині справу виділено в самостійне провадження та передано матеріали для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.

.У судове засідання від 26 квітня 2018 року сторони не з'явилися. Судове засідання перенесено на 11 годину 30 хвилин 03 травня 2018 року.

У судове засідання від 03 травня 2018 року сторони, повідомлені належним чином, не з'явилися. Судове засідання перенесено на 9 годину 15 хвилин 11 травня 2018 року.

11 травня 2018 року до канцелярії суду надійшов відзив Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на позовну заяву разом з клопотанням про виклик в якості свідка поліцейського патрульної поліції батальйону № 2 роти № 2 УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_3.

У судовому засіданні від 11 травня 2018 року судом роз'яснено право позивача на заміну сторони відповідача на належного відповідача - інспектора ВРД Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Свідерко А.І. та оголошено технічну перерву.

До канцелярії суду надано заяву про заміну сторони відповідача на належного відповідача - інспектора ВРД Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Свідерко А.І. та про залучення до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Після закінчення технічної перерви у судовому засіданні від 11 травня 2018 року замінено первісного відповідача на належного - інспектора ВРД Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Свідерко А.І. та залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції. Судове засідання перенесено на 09 годину 15 хвилин 17 травня 2018 року.

11 травня 2018 року до канцелярії суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі.

15 травня 2018 року до канцелярії суду надійшло клопотання третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про виклик свідка поліцейського патрульної поліції батальйону № 2 роти № 2 УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Також надані пояснення третьої особи щодо позову.

У судове засідання від 17 травня 2018 року учасники справи не з'явилися. В матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи без його участі. Відповідач та третя особа про розгляд справи належним чином повідомлялися, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків про задоволення позивних вимог у повному обсязі з огляду на наступне.

21 лютого 2018 року інспектором ВРД Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Свідерко А.І. 4 батальйон 4 рота винесено постанову серії ЕАА № 302572 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1), визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Не погодившись із вказаною постановою у справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду з даним позовом про її скасування.

Позивач у своєму позові зазначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення була складена відповідачем незаконно, без дотримання вимог норм законодавчих актів, з порушенням процедури оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення та розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У письмових поясненнях третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції зазначає, що постанова серії ЕАА № 302572 по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою, прийнятою відповідно до вимог діючого законодавства, дії інспектора є правомірними та позовна заява підлягає залишенню без задоволення

Згідно вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.93 N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до підпункту "г" пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (далі - Правила дорожнього руху), зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Положеннями частини 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного нормативного акту зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258 КУпАП).

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 р. за N 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу III Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу III Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з п. 9-10 розділу III Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі N 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення за місцем його вчинення визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція N 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України.

Надаючи оцінку оскарженому рішенню відповідача суд зазначає наступне.

За приписами статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 цього ж Кодексу передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

З оглянутих судом фотоматеріалів, наданих у письмових поясненнях третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції суд приходить до висновку, що вказані фотоматеріали не підтверджують наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого п.п. г) п. 15.9 ПДР України, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки відповідачем не було зафіксовано факт зупинки позивачем транспортного засобу "Mercedes-Benz", р.н. НОМЕР_1 по вул. Грецька, 13 на пішохідному переході саме позивачем.

Також, факт скоєння правопорушення саме позивачем не вказується у поясненнях свідків - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Стосовно заявлених клопотань про виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 92 КУпАП заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання у справі.

Клопотання про виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 подано 15 травня 2018 року, тобто після першого засідання у справі, що розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-271, 286 КАС України).

Щодо клопотань від 11.05. 2018 та 15.05.2018 р.р. про виклик в якості свідка поліцейського патрульної поліції батальйону № 2 роти № 2 УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_3 судом встановлено, що воно також подано після першого засідання у справі, що розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Крім того згідно ч. 2 ст. 77 КАС України у таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Але в постанові серії ЕАА № 302572, що оскаржується, відсутні жодні посилання на будь який доказ на підставі якого було прийнято вказана постанова.

У зв'язку з чим суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с. 7, 8).

Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не надали належних і допустимих доказів на підтвердження обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України.

Так, частиною 3 цієї статті визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову у повному обсязі, шляхом скасування рішення суб'єкта владних повноважень і закриття справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом (ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України).

Керуючись ст.ст.19,63 Конституції України, ст.ст.2-14,19-20,22,72-77,118,192, ч. 3 ст.194, ч. 9 ст.205,ст.ст. 227-228, ч.4 ст.229,ст.ст. 241-246,250, 268-272, 286, 294 КАС України, ст.ст. 9,23,30,33, ч. 3 ст. 122, ст.ст. 222,251,252, 254,258,268,278,280 КУпАП, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову ЕАА № 302572 від 21 лютого 2018 року Інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області 4 батальйону 4 роти Департаменту патрульної поліції капітана поліції Свідерко Андрія Івановича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 17.05.2018 року.

Суддя: Бондар В.Я.

17.05.18