Справа № 821/765/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/765/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Єщенка О.В.,

при секретарі Іщенко В.О.,

за участю представника позивача-адвоката ОСОБА_2 та представника відповідача Якуби С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року (м. Херсон, дата складання повного тексту рішення - 19.01.2018р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18.05.2017 року ОСОБА_4 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ НП в Херсонській області, в якому, з урахуванням уточнень, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Херсонській області №94 від 18.04.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУ НП в Херсонській області», яким на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «звільнення зі служби в поліції» за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію»;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №114-о/с від 26.04.2017 року в частині звільнення його зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію»;

- поновити його на посаді «інспектора сектора реагування патрульної поліції» №1 Великолепетиського ВП Каховського ВП ГЦ НП в Херсонській області з 26.04.2017 року.

- зобов'язати ГУ НП в Херсонській області нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні накази відповідача є передчасними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки ґрунтуються на необґрунтованих висновках службового розслідування та були прийняті з порушенням норм діючого законодавства.

Постановою Херсонського окружного адміністративно суду від 15 січня 2018 року у адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Херсонській області №94 від 18.04.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУ НП в Херсонській області», яким на інспектора СРПП №1 Великолепетиського ВП Каховського ВП ГУ НП лейтенанта поліції ОСОБА_4 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію». Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Херсонській області №114 о/с від 26.04.2017 року в частині звільнення зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» лейтенанта поліції ОСОБА_4, інспектора сектора реагування патрульної поліції №1 Великолепетиського ВП Каховського ВП ГУ НП. Поновлено ОСОБА_4 на посаді інспектора сектора реагування патрульної поліції №1 Великолепетиського ВП Каховського ВП ГЦНП в Херсонській області з 26.04.2017 року. Зобов'язано ГУ НП в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 62644,56 грн. Рішення суду в частині поновлення на посаді та виплати середньомісячного заробітку за 1 місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник ГУ НП в Херсонській області 19.02.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15.01.2018 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача в судовому засіданні суду 2-ї інстанції апеляційну скаргу не визнав та мотивовано наполягав на залишенні її без задоволення, а постанову окружного суду - без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_4 в період з 08.11.2004 року до 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року - на посаді інспектора сектора реагування патрульної поліції №1 Великолепетиського ВП Каховського ВП ГУ НП в Херсонській області.

13.04.2017 року інспектором патрульної поліції відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №190216, в якому зазначено, що останній 13.04.2017 року о 01 год. 50 хв. в м. Херсоні рухаючись по Бериславському шосе керував автомобілем «ГАЗ 3110» д.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, чим допустив порушення вимог п.2.9. (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В той же день наказом начальника ГУ НП у Херсонській області №532 від 13.04.2017 по даному факту було призначено службове розслідування, проведення якого доручено працівникам ВІОС УКЗ ГУ НП.

18.04.2017 року за результатами цього службового розслідування складено висновок, у якому, в свою чергу, було підтверджено факт складання працівниками УПП відносно ОСОБА_4 2-х протоколів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та ст.122-2 КУпАП.

Також у даному висновку, окрім іншого, зазначено, що 13.04.2017 року, позивач без поважної причини не з'явився на заняття у тренінговий центр ГУ НП, де знаходився у відрядженні з 10.04.2017 року по 14.04.2017 року для проходження навчально-тренувальних зборів.

18.04.2017 року наказом начальника ГУ НП в Херсонській області №94 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУ НП в Херсонській області» за грубе порушення дисципліни, вимог п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» невиконанні вимог наказу ГУ НП від 08.08.2016 року №811 «Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників апарату ГУ НП в Херсонській області», ігнорування вказівок керівництва НП України та ГУ НП щодо недопущення керування працівниками транспортних засобів в стані алкогольного сп'яніння, що виразилося в невиході на роботу 13.04.2017р. без поважної причини, на інспектора СРПП №1 Великолепетиського ВП Каховського ВП ГУ НП лейтенанта поліції ОСОБА_4 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за ч.1 п.6 ст.77 Закону України «Про національну поліцію».

В подальшому, на підставі вказаного вище наказу №94 від 18.04.2017 року, начальник ГУ НП в Херсонській області виніс наказ №114-о/с від 26.04.2017 року, яким лейтенанта поліції ОСОБА_4, інспектора сектора реагування патрульної поліції №1 Великолепетиського відділення Каховського ВП ГУ НП, звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

06.06.2017 року постановою судді Херсонського міського суду адміністративне провадження №766/6684/17 відносно позивача - ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрито у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуюсь зі спірними наказаним відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності та передчасності дій та спірних наказів відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VІІІ.

Як слідує зі змісту положено ст.1 вказаного Закону №580-VІІІ, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Статтею 19 Закону №580-VІІІ встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави ж та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень безпосередньо визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Так, як вбачається з приписів п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VІІІ, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

При цьому, як передбачено п.4 розділу ХІ Закону №580-VІІІ, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, до затвердження відповідним законом Дисциплінарного статуту Національної поліції України підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006р. №3460-IV, який визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Так, ст.1 цього Дисциплінарного статуту визначено, що «службова дисципліна» - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в ОВС досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання ним службової дисципліни (ст.2 Дисциплінарного статуту).

Згідно із ст.5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Крім того, ст.7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до положень ст.14 Дисциплінарного статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

Отже, враховуючи вказані вище норми Дисциплінарного статуту, судова колегія наголошує, що мета службового розслідування полягає в тому, щоб повно, об'єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв'язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов'язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника органів внутрішніх справ і його ставлення до вчиненого.

Як вже зазначалося вище, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є невиконання або неналежне виконання поліцейським дисципліни шляхом недотримання конкретних актів законодавства та наказів і інших відомчих нормативно-правових актів.

Проте, суд одночасно звертає увагу на те, що провадження по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП, закінчується виключно після набрання законної сили постановою суду, якою, в свою чергу, і встановлюється вина особи або її відсутність у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Так, як встановлено з матеріалів справи, на момент видання відповідачем оскаржуваних наказів провадження у справі про адміністративне порушення відносно позивача ще не було закінчено, а тому, відповідно, у відповідача були відсутні належні підстави для винесення спірного наказу, який, в свою чергу, фактично базувався лише тільки на складеному відносно позивача протоколі про адміністративне правопорушення та рапортах інспекторів ПП.

Як вже зазначалося вище, постановою судді Херсонського міського суду 06.06.2017 року адміністративне провадження №766/6684/17 відносно ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрито у зв'язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. При цьому, слід зазначити, що дана постанова суду до цього часу жодною із сторін не оскаржена та відповідно, набрала законної сили 16.06.2017р., що підтверджується відміткою суду.

Факт же перебування позивача у судовому засіданні Великолепетиського районного суду Херсонської області в день, в який, згідно спірного наказу останній нібито без поважних причин не вийшов на службу, в свою чергу, підтверджується судовою повісткою зі штампом та відміткою уповноваженої особи суду (а.с.13), відповідно до якої, позивача було викликано до Великолепетиського районного суду на 10 год. 30 хв. 13.04.2017 року в якості свідка по справі №649/150/17 про адміністративне правопорушення ОСОБА_5, а також постановою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 13.04.2017р. по справі №649/150/17, зі змісту якої видно, що ОСОБА_4 був реально допитаний в судовому засіданні 13.04.2017р. в якості свідка і дав пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_6 (а.с.14).

Таким чином, виклик судовою повісткою до суду та власна сама явка в суд є поважною причиною невиходу позивача на службу.

Отже, враховуючи встановлені судами обох інстанцій фактичні обставини справи, судова колегія, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, а також факт добровільного виконання відповідачем оскаржуваної постанови окружного суду від 15.01.2018р. в частині поновлення позивача на службі, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Що ж стосується решти позовних вимог, пов'язаних із стягненням з відповідача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, т.б. за період з 27.04.2017 року по 15.01.2018 року (т.б. за 264 календарних дні), то судова колегія, з урахуванням наявності факту визнання спірних наказів протиправними та рішення про поновлення позивача на службі, а також приймаючи до уваги положення ч.2 ст.235 КЗпП України, Постанови КМУ від 08.02.1995р. №100 та «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС» (затв. наказом МВС від 06.04.2016р. №260), приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про їх задоволення.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Окрім того, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 04.06.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.В. Єщенко