Справа № 808/4169/17
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 червня 2018 року 15 год. 35 хв.Справа № 808/4169/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

за участю секретаря судового засідання Мхитарян К.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гончаренка А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: скасувати: вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.10.2017 №ф-; податкове повідомлення - рішення від 05.10.2017 №; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.10.2017 №; рішення про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) від 05.10.2017 №; податкове повідомлення - рішення від 05.10.2017 №; податкове повідомлення - рішення від 05.10.2017 №; податкове повідомлення - рішення від 05.10.2017 №.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що зі змісту акту перевірки неможливо встановити, яким чином та на підставі яких документальних доказів податковий орган дійшов висновків, викладених в акті. В акті відсутні посилання на конкретні первинні документи із зазначенням їх реквізитів та дат складання. Вважає, що таке вказує на порушення норм чинного законодавства при складанні акту перевірки, оскільки викладені в ньому факти не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського обліку, є суб'єктивним припущенням перевіряючих та порушенням відповідачем встановленого законодавством порядку проведення перевірки. Зазначає також, що посилаючись на порушення позивачем п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, податковий орган водночас повинен зазначити, у чому ж полягає порушення цієї статті та головне і визначальне повинен надати докази, що витрати не пов'язані з господарською діяльністю позивача. Зазначає, що при проведенні перевірки встановлено, що позивачем занижено сума єдиного внеску, проте не враховано механізм формування позивачем звітності з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Позивач також стверджує, що ним правильно, вчасно та в повному обсязі, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства сформовано зобов'язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та сплачено відповідні суми єдиного внеску. Вважає, що при прийнятті оскаржуваних рішень, відповідачем порушено строки давності, тож враховуючи вищевказане просить суд визнати їх протиправними та скасувати.

Ухвалою суду від 02.01.2018 позовну заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 22.01.2018 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №808/4169/17. Призначено підготовче судове засідання на 19 лютого 2018 року.

Ухвалою суду від 19.02.2018 відкладено розгляд адміністративної справи №808/4169/17 та призначено наступне підготовче судове засідання на 15 березня 2018 року.

Ухвалою суду від 15.03.2018 відкладено розгляд адміністративної справи №808/4169/17 та призначено наступне підготовче судове засідання на 19 березня 2018 року.

Ухвалою суду від 19.03.2018 відкладено підготовче судове засідання в адміністративній справі №808/4169/17 на 19 квітня 2018 року.

У судовому засіданні 19.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, оголошено перерву до 17.05.2018.

У судовому засіданні 17.05.2018 оголошено перерву до 05.06.2018.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у відзиві на позовну заяву від 12.02.2018 вх. № 4537 вказав на те, що контролюючим органом проведена перевірка Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 та встановлено порушення ним п.п. 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, зокрема, заниження чистого оподатковуваного доходу за 2016 рік в сумі 215 676,20 грн., що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 38 821,71 грн., заниження суми військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 3235,14 грн., заниження суми єдиного внеску внаслідок невірного визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 % (22%) у розмірі 128 628,27 грн., також позивачем у перевіряємому періоді проводилася виплата доходів (заробітна плата), але своєчасно не перераховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 4 216,70 грн. та військовий збір у розмірі 724,05 грн., позивачем у перевіряємому періоді проводилася виплата заробітної плати, та не в повному обсязі також несвоєчасно сплачено під час виплати єдиний внесок у розмірі 20897,43 грн. Вважає, що прийнявши оскаржувані рішення, контролюючий орган діяв відповідно чинного законодавства. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судове засідання прибув представник відповідача та підтримав заперечення з підстав викладених вище. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства, у судовому засіданні 05.06.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно встановивши обставини справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець в Виконавчому комітеті Мелітопольської Міської ради Запорізької області 26.05.1999.

На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 статті 20, п. 77.1, п. 77.4 статті 77 розділу ІІ глави 8 Податкового кодексу України, п. 1 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 03.08.2017 № 1972 проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 з питань своєчасності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 та з питань правильності правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2016

За наслідками перевірки податковим органом складено Акт перевірки №1070/08-01-13-12/ від 14.09.2017.

Перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема:

- п.п. 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, а саме: підприємцем занижено чистий оподатковуваний дохід за 2016 рік в сумі 215 676,20 грн., що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 38 821,71 грн., у тому числі за 2016 рік на 38 821,71 грн.;

- п.п. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, підприємцем занижено чистий оподатковуваний дохід за 2016 рік в сумі 215 676, 20 грн, що призвело до заниження суми військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 3235,14 грн. у тому числі за 2016 рік на 3235,14 грн.

- ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 внаслідок невірного визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини нарахування єдиного внеску в результаті чого занижено належного до сплати в бюджет єдиного внеску з доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 % (22%) у розмірі 128 628,27 грн., у т.ч. по періодах: за 2013 рік - на суму 34 092,05 грн., за 2014 рік на суму - 28 176,58 грн., за 2015 рік - на суму 18876,90 грн., за 2016 рік на суму 47 482,74 грн.;

- п. 54.2 статті 54, п.п.168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 п. 168.1 статті 168, п. 168.4 статті 168, статті 171 Податкового кодексу України, в результаті чого у перевіреному періоді проводилася виплата доходів (заробітна плата), але несвоєчасно перераховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 4 216,70 грн.;

- п.п. 1.4. п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, п. 54.2 статті 54, п.п. 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 168.1 ст. 168, п. 168.4 ст. 168, ст. 171 Податкового кодексу України, в результаті чого у перевіреному періоді проводилася виплата доходів (заробітна плата) несвоєчасно перераховано військовий збір у розмірі 724,05 грн.;

- абз. 2 п. 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого у перевіреному періоді проводилася виплата заробітної плати та не в повному обсязі, а також несвоєчасно сплачено під час виплати єдиний внесок (авансові внески) у розмірі 20 897,43 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки, ФОП ОСОБА_3 подав заперечення на акт перевірки.

У відповіді на заперечення на акт перевірки, ГУ ДФС у Запорізькій області вказано, що висновки акту перевірки№1070/08-01-13-12/ від 14.09.2017 відповідають чинному законодавству.

05.10.2017, на підставі Акту перевірки №1070/08-01-13-12/ від 14.09.2017, контролюючим органом прийнято:

податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 4 043,93 грн., з яких за основним платежем - 3 235,14 грн., за штрафними санкціями 808,79 грн.;

податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на суму 538,67 грн.;

податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 48 527,14 грн., з яких 38 821,71 грн. за основним платежем та 9 705,43 грн. за штрафними санкціями.;

рішення № про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) про застосування до позивача штрафних санкцій у вигляді штрафу у сумі 2 089,74 грн.;

рішення № про застосування штрафних санкцій у розмірі 19 568,55 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податків та зборів у тому числі з податку на доходи фізичних осіб на суму 3 144,72 грн.

вимогу про сплату боргу (недоїмки) № у сумі 128 628,27 грн.

Не погодившись з прийнятими рішеннями ФОП ОСОБА_3 оскаржив їх в адміністративному порядку, за результатами розгляду скарги ДФС України прийнято рішення № 15951/М/99-99-11-02-02-25, яким скаргу залишено без задоволення.

Не погодившись вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями та рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до пп.14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями, далі - ПК України), господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Здійснювана позивачем діяльність у повній мірі відповідає поняттю "господарська діяльність", оскільки пов'язана з наданням послуг та отриманням доходу.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування визначено у ст. 177 ПК України.

Відповідно до п. 177.1 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 статті 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Перелік витрат, дозволений для віднесення фізичними особами-підприємцями до витратної частини обліку, встановлений п. 177.4 ст.177 ПК України.

За правилами пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу (в редакції, що діяла впродовж 2013-2014 років), до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу. Наявність відсилочної норми зумовлює необхідність здійснення системного тлумачення змісту статей 138 - 140 Податкового кодексу України, які до складу витрат з метою визначення чистого оприбуткованого доходу серед іншого, відносять операційні витрати.

З 01 січня 2015 року Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, змінено редакцію пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України та передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг). За змістом цього пункту до складу витрат включаються також витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту.

Таким чином, умовою віднесення платником податків витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей до витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходу, є використання таких товарно-матеріальних цінностей для здійснення власної господарської діяльності. Інших умов та обмежень податковим законодавством не встановлено.

Так, в акті перевірки контролюючий орган вказує, що ФОП ОСОБА_3 безпідставно включено до складу документально підтверджених витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції, за відпущені ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» на суму 280 974,73 грн., але не оплачені: кришки ступиці варіатора барабана РСМ-10.01.18.607, ступиці РСМ-10.01.18.608В (340А), ступиці 54-60521, шестерні 54-60630, маточини КДМ 6442-01, валу привод насоса НШ-32М4 КЗС-7 КИЛ 0116606 на загальну суму 215 676,20 грн.

Згідно наданих документів встановлено, що ФОП ОСОБА_3 мав господарські правовідносини з ТОВ «Мелітопольський ливарний завод». У 2016 році на адресу ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» позивачем відвантажено ТМЦ на суму 1701317,48 грн. ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» оплатило на рахунок ФОП ОСОБА_3 1 290 883,33 грн. ТОВ «Мелітопольський ливарний завод» має дебіторську заборгованість у сумі 410 434,15 грн.

Згідно наданих документів не встановлено наявність у залишках станом на 01.01.2016 та 31.12.2016 готової продукції. Разом з тим, документами підтверджується станом на 01.01.2016 наявність залишків сировини на суму 1 156 027,60 грн., придбано у 2016 році на суму 11 270966,00 грн., витрачено на виготовлення товарно-матеріальних цінностей для продажу на суму 10 520 480,71 грн., залишок сировини на суму 1 906 512,89 грн. Таким чином, до вартості документально підтверджених витрат пов'язаних з господарською діяльністю за 2016 рік ФОП ОСОБА_3 включена вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у господарській діяльності на суму 10 520 480,71 грн.

В той же час, суд погоджується з доводами контролюючого органу, що ФОП ОСОБА_3, неправомірно включено до витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей на суму 215 676,20 грн., які не були використані у господарській діяльності підприємця. В результаті вказаного, підприємцем занижено суми податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік на суму 38 821,71 грн.

Щодо єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування суд зазначає наступне.

Спеціальним Законом України, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальне обов'язкове соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VIІ).

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону № 2464-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Положення пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

За змістом пункту 5 частини третьої розділу ІІІ Інструкції про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 платники, визначені підпунктом 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При цьому враховується кількість місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом застосовано максимальну базу нарахування єдиного внеску шляхом визначення середньомісячного оподатковуваного доходу.

В той же час, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок має відповідати чистому доходу, заявленому у податковій декларації. При цьому, законодавством не встановлено обов'язку платника податку проводити обчислення суми чистого доходу в розмірі місяців за податковий період календарний рік, єдиною вимогою є відповідність річній податковій декларації.

Суд погоджується з доводами позивача щодо безпідставності висновків податкового органу про невірне визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини єдиного внеску в результаті чого занижено суму належного до сплати в бюджет єдиного внеску на суму 128 628,27 грн. та застосування штрафу рішенням № від 05.10.2017 у розмірі, обумовленого безпідставністю визначення недоїмки.

Вимога про сплату боргу № ф- від 05.10.2017 є похідною від прийняття спірного рішення, яким донарахований єдиний внесок та застосовані штрафні санкції, протиправність яких обумовлює відсутність підстав формування вимоги згідно з частиною четвертою статті 25 Закону № 2464-VI.

Таким чином, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 05.10.2017 №ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.10.2017 № є неправомірними та підлягають скасуванню.

Також, в акті перевірки податковий орган вказує, що ФОП ОСОБА_3 проводилася виплата заробітної плати та несвоєчасно сплачено єдиний внесок (авансові внески) у сумі 20 897,43 грн.

Частиною 8 ст. 9 Закону 2464-VI визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Матеріалами перевірки підтверджується, що підприємцем несвоєчасно та не у повному обсязі проводилася виплата заробітної плати, а також нарахування та сплата єдиного внеску під час виплати заробітної плати. Доказів іншого суду не надано.

В той же час, позивач не погодився з висновками контролюючого органу про несвоєчасну сплату єдиного внеску у розмірі 20 897,43 грн., про що свідчить прохальна частина позову, проте будь-яких обґрунтованих доводів та доказів в спростування вказаних обставин суду не надав.

Таким чином, судом не знайдено доказів неправомірності рішення № про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок.

Щодо донарахованих контролюючим органом сум військового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 1.1, 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX "Перехідні положення" ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Згідно із пп. 1.4, 1.5, 1.6 п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX "Перехідні положення" ПК України передбачено, що нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від визначеного об'єкта оподаткування. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Враховуючи те, що судом встановлено правомірність висновків податкового органу про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2016 рік на суму 215 676,20 грн., то висновок про заниження суми військового збору за 2016 рік відповідає нормам законодавства та фактичним обставинам. З огляду на таке, податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2018 про збільшення суми зобов'язання за платежем «військовий збір» на 3 235,14 грн. та визначення штрафних санкцій у розмірі 808,79 грн. скасуванню не підлягає.

Крім того, оскільки позивачем належним чином не доведено відсутність факту порушення п. 54.2 ст. 54, п.п. 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 168.4 ст. 168, ст. 171 Податкового кодексу України, зокрема щодо несвоєчасної виплати доходів та несвоєчасного та не у повному обсязі перерахування податку на доходи фізичних осіб у розмірі 4 216,70 грн., то підстав вважати необґрунтованим висновок податкового органу про несвоєчасне перерахування військового збору у сумі 724,05 грн. також немає.

Таким чином, не підлягає скасуванню і податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2017 про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на суму 538,67 грн.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України визначено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що податковим органом належним чином доведено правомірність прийняття податкового повідомлення - рішення від 05.10.2017 №; рішення про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) від 05.10.2017 №; податкового повідомлення - рішення від 05.10.2017 №; податкового повідомлення - рішення від 05.10.2017 №; податкового повідомлення - рішення від 05.10.2017 №.

Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено неправомірність висновків відповідача, що стали підставою для винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.10.2017 №ф-; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.10.2017 №, в результаті чого вказані рішення та вимога підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням ДФС у Запорізькій області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.10.2017 №ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.10.2017 №.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення від 05.10.2017 №; рішення про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) від 05.10.2017 №; податкового повідомлення - рішення від 05.10.2017 №; податкового повідомлення - рішення від 05.10.2017 №; податкового повідомлення - рішення від 05.10.2017 № - відмовити.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1481,98 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят одна гривня 98 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 12.06.2018.

Суддя М.С. Лазаренко