Справа № 826/14818/15
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної адміністрації залізничного транспорту України Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 квітня 2018 року (дата складання повного тексту не зазначена) у справі за адміністративним позовом Державної адміністрації залізничного транспорту України Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08 квітня 2015 року №, №, № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

За наслідками апеляційного та касаційного оскарження вказаного судового рішення ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 жовтня 2016 року скарги позивача залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 03 березня 2017 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» до Міжрегіонального головного управління ДФС Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 17 жовтня 2016року.

04 січня 2018 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявою про перегляд постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2016 року за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати зазначену постанову та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» про перегляд постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 січня 2016 року у справі №826/14818/15 та залишено в силі постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 січня 2016 року у справі №826/14818/15.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою скасувати постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 січня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. На думку скаржника, оскаржувана ухвала є необґрунтовано, протиправною та такою, що винесена з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Свої вимоги апелянт обґрунтовує наявністю нововиявлених обставин, що стали підставою для звернення до суду за переглядом постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 січня 2016 року за нововиявленими обставинами, а саме встановлення рішеннями господарських судів у справах №910/5871/17, №910/5994/17, №910/6454/17, №910/6800/17, №910/6807/17, №910/6812/17, що контрагентами позивача не було порушено умови складання первинних документів, не виявлено безтоварності господарських операцій та не виявлено порушень у діяльності та господарських правовідносинах між позивачем та його контрагентами.

Офіс великих платників податків ДФС подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що наведені позивачем рішення господарського суду були прийняті після розгляду даної справи судом, крім того, судами, під час розгляду даної справи по суті, вже були досліджені первинні документи, на підставі яких було сформовано податковий кредит та валові витрати, а тому вони вже піддавались правовій оцінці, а тому доводи для перегляду постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 січня 2016 року за нововиявленими обставинами є неналежними.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2013 року, в за наслідками якої складено акт перевірки від 25 березня 2015 року №358/28-10-42-10/19014832, яким зафіксовано порушення позивачем вимог:

- пп.135.1, п.135.2 ст.135, п.п.138.1, 138.2, 138.6 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, пп.159.1.2 п.159.1 ст.159 ПК України, у результаті чого занижено податок на прибуток у розмірі 134427521,00 грн.;

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, пп.192.1.1 п.192.1 ст.192, п.п.198.3, 198.6 ст.198 ПК України, у результаті чого, занижено податок на додану вартість у розмірі 113029271,00 грн.;

- пп.164.2.1 п.164.2, п.164.5 ст.164, пп.165.1.35 п.165.1 ст.165, п.157.9 ст.157, п.142.1 ст.142, п.171.1 ст.171, пп.168.1.1 п.168.1, пп.168.4.7 п.168.4 ст.168 ПК України, у результаті чого до складу загального місячного оподатковуваного доходу не включені доходи у вигляді інших заохочувальних та компенсаційний виплат платників податку, що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 199405,76 грн.;

- пп.164.2.17 п.164.2, п.164.5 ст.164 ПК України, з доходу отриманого позивачем як додаткового блага у вигляді вартості безоплатно отриманих путівок, не утримано податок на доходи фізичних осіб, у результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 28021,08 грн.;

- п.176.26 п.176.2 ст.176, п.119.2 ст.119 ПК України, п.1 ч.2 ст.6, п.1 ч.1 ст.7, ч.5 та ч.7 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у результаті чого не забезпечено щоденний друк фіскального звітного чека в кількості - 1 шт.

На підставі вказаного акту перевірки, контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 08 квітня 2015 року:

- №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток в сумі 201641281,50 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 134427521,00 грн., за штрафними санкціями 67213760,50 грн.;

- №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 169543906,50 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 113029271,00 грн., за штрафними санкціями в сумі 56514635,05 грн.;

- №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 398347,89 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 227426,84 грн. за штрафними санкціями сумі 170921,05 грн.;

- №, яким до відповідача застосовано штрафні санкції в сумі 340,00 грн.

Вважаючи наведені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

За наслідками апеляційного та касаційного оскарження вказаного судового рішення ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 жовтня 2016 року скарги позивача залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2016 року залишено без змін.

04 січня 2018 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявою про перегляд постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2016 року за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати зазначену постанову та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Залишаючи без задоволення заяву позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2016 року у справі №826/14818/15, оскільки наведені доводи для перегляду постанови за нововиявленими обставинами не є істотні для справи обставини.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами визначені у ч.2 ст. 361 КАС України, відповідно до якої до таких підстав належать:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

З аналізу наведеної норми вбачається, що під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об'єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі та суду.

В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на рішення господарських судів у справах №910/5871/17, №910/5994/17, №910/6454/17, №910/6800/17, №910/6807/17, №910/6812/17, як на істотну обставину, що не була і не могла бути відома позивачу на час розгляду даної справи.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - це факультативна стадія адміністративного процесу, під час якої суд, який ухвалив судове рішення, після набрання ним законної сили, переглядає його з ініціативи осіб, які брали участь у справі у зв'язку із виявленням істотних обставин, що існували, але не були і не могли бути їм відомі на час вирішення справи. Таким чином, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється для надання можливості виправити судові рішення, неправосудність яких, зазвичай, обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об'єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов'язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти.

«Істотність» обставини означає те, що якби суд її міг урахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку «не були і не могли бути відомі особи» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Таким чином, при розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд повинен встановити:

наявність відповідних виняткових обставин для перегляду судового рішення, які за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку повинні спростовувати факти, які було покладено в основу судового рішення;

чи не ґрунтується заявлена нововиявлена обставина на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи;

чи заявлена обставина не являє собою новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення, а отже, не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду.

Наявність нововиявленої обставини апелянт обґрунтовує тим, що рішеннями господарських судів у справах №910/5871/17, №910/5994/17, №910/6454/17, №910/6800/17, №910/6807/17, №910/6812/17 встановлено, що контрагентами позивача не було порушено умови складання первинних документів, не виявлено безтоварності господарських операцій та не виявлено порушень у діяльності та господарських правовідносинах між позивачем та його контрагентами.

Проте, судами першої, апеляційної та касаційної інстанції, приймаючи рішення в адміністративній справі №826/14818/15 про відмову ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» в задоволенні позовних вимог, встановлено що позивач у перевіряємий період мав господарські відносини з ТОВ «НВП «Локомотив», ТОВ «ТД «Енергетичне машинобудування», ТОВ «Електротехнічна компанія «Зеніт», ТОВ «ПЕБК «Енергетика», ТОВ «НВП «Квазар Комплекс», ТОВ «Євроінвестстрой», ПАТ «НДІ «Техностандарт», ТОВ «Світлофори», ТОВ «СП «Транс Інтер Казар» (ТОВ «СП «ТІК»), ТОВ «ВПТ-Україна», ТОВ «Транселектрокомплект» та ТОВ «Югтранском» на підставі договорів поставок, на виконання яких були виписані видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, рахунки на оплату, акти отримання-передачі продукції та рахунки-фактури, однак на підтвердження виконання умов договорів з зазначеними контрагентами не було надано: декларації про відповідність (для позицій 1-6 специфікації №1); інструкції з експлуатації; сертифікату відповідності Державної системи сертифікації УкрСЕПРО на бланку Держспоживстандарту UА1.012.0091927-11; копії сертифікату відповідності Державної системи сертифікації УкрСЕПРО на бланку Держспоживстандарту UА1.012.0033187-11; сертифікат якості; копії сертифікату відповідності на бланку Держспоживстандарту №UА1.059.0143954-12; паспорт; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02-04/80712 від 13 серпня 2012 року; протокол періодичних випробувань; сертифікат якості - на всю продукцію Специфікації №1, крім позицій 17-19; паспорт - на продукцію позиції 7-9 Специфікації №1 виробництва ПрАТ «НВК Дніпроспецмаш» та виробництва ВАТ «Калугапутьмаш»; технічний паспорт - на продукцію позиція 19 виробництва ВАТ «Муромтепловоз»; паспорт - на продукцію позиції 10, 16 виробництва ВАТ «Тихорецкий машиностроительный завод им. В.В.Воровского»; паспорт виробу - на продукцію позиції 20 виробництва ТОВ «Производственно-коммерческая компания Вест-Тер»; податкові накладні; банківські виписки. Під час дослідження товарно-транспортних накладних, встановлено, що в більшості накладних відсутні повні дані з якого пункту відправлено товар та в який пункт його доставлено, на деяких зазначено виключно місто без конкретної адреси; відсутні дані про вагу товару, відсутні дані про назву товару, міститься лише посилання на договори, відсутні дані про водіїв їх повні дані, відсутні печатки підприємств. Надані позивачем первинні бухгалтерські документи, не вказують на фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю. Наведене свідчить про неправомірність включення позивачем до складу валових витрат понесених у результаті господарських операцій із вказаними контрагентами та формування на їх підставі податкового кредиту, з огляду на те, що вказані господарські операції не підтверджені належним чином оформленими первинними документами, а отже правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень від 08 квітня 2015 року № та №1.

Таким чином, судами першої, апеляційної та касаційної інстанції було досліджено відсутність належних та необхідних первинних документів, передбачених чинним законодавством, на підтвердження товарності правочинів укладених позивачем з вказаними контрагентами, а також факти (обставини) відсутності руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю, тобто встановлено, що операції між позивачем та контрагентами не мали реального характеру.

В той же час, у висновках господарських судів у справах №910/5871/17, №910/5994/17, №910/6454/17, №910/6800/17, №910/6807/17, №910/6812/17 зазначено, що ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» не доведено наявності підстав для відшкодування його контрагентами штрафних санкцій, стягнення з них збитків та не доведено фактів порушення його контрагентами зобов'язань за договорами, а первинні документи до матеріалів зазначених справ долучено не було.

Крім того, наведені судові рішення стосуються господарських відносин позивача з ТОВ «ТД «Енергетичне машинобудування», ТОВ «Югтранском» та ТОВ «Транселектрокомплект», однак виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового законодавства були встановлені за наслідком господарських взаємовідносин позивача також з ТОВ «НВП «Локомотив», ТОВ «Електротехнічна компанія «Зеніт», ТОВ «ПЕБК «Енергетика», ТОВ «НВП «Квазар Комплекс», ТОВ «Євроінвестстрой», ПАТ «НДІ «Техностандарт», ТОВ «Світлофори», ТОВ «СП «Транс Інтер Казар» (ТОВ «СП «ТІК»), ТОВ «ВПТ-Україна», щодо яких жодних істотних обставин заявником зазначено не було.

Наведені рішення господарських судів у справах №910/5871/17, №910/5994/17, №910/6454/17, №910/6800/17, №910/6807/17, №910/6812/17 жодним чином не стосуються не відображення позивачем вартості придбаних путівок у звітності податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Форми 1ДФ), що було підставою для винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 08 квітня 2015 року №, а також не дотримання позивачем вимог законодавства при продажу товарів (наданні послуг) у частині щоденного друкування на реєстраторах розрахункових фіскальних звітних чеків і забезпечення їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій, внаслідок чого було винесено податкове повідомлення-рішення від 08 квітня 2015 року №.

Отже, наведені ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» підстави для перегляду постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2016 року за нововиявленими обставинами не є істотними обставинами, а зазначення в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами та апеляційній скарзі щодо реальності здійснених господарських операцій фактично свідчить про бажання заявника здійснити перегляд судового рішення з урахуванням переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, відповідно до п.1 ч.4 ст.361 КАС України.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити щодо застосування практики Європейського суду з прав людини щодо поваги до остаточності судових рішень.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 09 червня 2011 року (справа «Желтяков Проти України» заява №4994/04) наголосив на тому, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (пункт 42).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Зі змісту заяви про перегляд за нововиявленими обставинами та апеляційної скарги вбачається, що метою заявника є виключно формальний перегляд рішення суду, яке набрало законної сили, оскільки обставина, що наведена заявником, не є суттєвою та неспростовною обставиною, яка передбачає перегляд справи.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, враховуючи, що перегляд даного рішення призведе до порушення принципів юридичної визначеності та поваги до остаточності судових рішень, що суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, колегія суддів доходить висновку, що підстави, вказані у заяві ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» для перегляду судового рішення не є істотними для справи обставинами, що в установленому порядку спростували б факти, які було покладено в основу постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2016 року, а отже не відповідають вимогам, встановленим ч.2 ст.361 КАС України, а тому відсутні підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної адміністрації залізничного транспорту України Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 11 червня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма