Справа № 806/1975/18
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року м. Житомир справа № 806/1975/18

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УМВС України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області про визнання дій протиправними,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправними дії УМВС України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області щодо проведення відносно ОСОБА_1 додаткового службового розслідування за фактом отримання травми 19.02.2014 командиром взводу №2 роти №3 батальйону патрульної служби, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області капітаном міліції (на час отримання травми) ОСОБА_1, складання та затвердження висновку про результати додаткового службового розслідування від 13.10.2017 за фактом отримання травми 19.02.2014 командиром взводу №2 роти №3 батальйону патрульної служби, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області капітаном міліції (на час отримання травми) ОСОБА_1

В обґрунтування позову позивач зазначив, що дії щодо складання висновку про результати додаткового службового розслідування від 13.10.2017 є протиправними, оскільки відповідачем порушено порядок проведення додаткового службового розслідування та викладення певних висновків не належать до компетенції посадових осіб ГУНП в Житомирській області.

Позивач в судове через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти позову заперечує з мотивів, викладених у письмовому відзиві на позов.

В обґрунтування відзиву зазначив, що проведення службового розслідування, за результатами якого було складено оскаржуваний документ - висновок службового розслідування від 13.10.2017 було складено у відповідності до наказу УМВС України в Житомирській області від 21.08.2017 №24 "Про призначення та проведення додаткового службового розслідування".

Керуючись приписами ч.3 ст.194, ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що наказом УМВС України в Житомирській області від 05.11.2015 №325 о/с ОСОБА_1 звільнено з 06.11.2015 року з органів внутрішніх справ за п.64 "Б" (через хворобу) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Підставою звільнення зазначено свідоцтво про хворобу №53/119 від 29.10.2015 року ВЛК ДУ "ТМО МВСУкраїни по Житомирській області".

19.02.2014 року ОСОБА_1, під час виконання службових обов'язків, отримав травму.

Посадовими особами Національної поліції проведено службове розслідування та зроблено висновок, що вказана травма одержана внаслідок протиправних дій інших осіб, нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків та складено відповідно Акти за формами Н-1 (акт №01/12 про нещасний випадок від 02.12.2016 року) та Н-5 (акт про розслідування нещасного випадку від 02.12.2016 року). (а.с.12-15)

В подальшому, актом судово-медичного дослідження (обстеження) №109 від 17.01.2017 року на підставі направлення т.в.о. начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області О.М. Неруха №17560/24-2016 від 30.12.2016 року встановлено, що травма у вигляді забійної рани обличчя та струсу головного мозку від дії тупого твердого предмету за обставин та в терміни, що вказані в обстеженні експерта, тобто 19.02.2014 року. (а.с.21)

15.08.2017 року, позивач звернувся до начальника ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області" із заявою про внесення змін до свідоцтва ВЛК про хворобу №531/119 від 29.10.2015 року, додавши в свідоцтво травму, пов'язану із виконанням службових обов'язків за формами Н-1, Н-5.

Листом т.в.о. начальника Державної установи "ТМО МВС України по Житомирській області" №33/26-1091 від 01.11.2017 року ОСОБА_1 повідомлено, що підстав для внесення змін в свідоцтво про хворобу №531/119 від 29.10.2015 року немає, оскільки 31.10.2017 року на ім'я начальника ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області" отримано лист за підписом голови ліквідаційної комісії УМВС в якому зазначено, що за результатами проведеного додаткового службового розслідування, відомості, викладені щодо отримання травми 19.02.2014 р., визнано такими, що не знайшли свого об'єктивного підтвердження. Висновок службового розслідування від 21.11.2016 р. визнано недійсним.

Враховуючи, що підставою відмови щодо внесення змін до свідоцтва про хворобу слугували висновки додаткового службового розслідування УМВС України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні врегульовані Законом України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-ХІІ (надалі - Закон № 2694).

Статтею 1 Закону № 2694 визначено поняття охорони праці - як система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

За приписами ст. 22 Закону №2694, встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

Підзаконним нормативно-правовим актом, що регулює порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України - є «Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України», затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за № 83/7404(надалі - Порядок №1346), який розроблено з метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

Пунктом 3.19 Порядку №1346 встановлено, що нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначає Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затверджена Наказом МВС України від 12.03.2013 № 230. (далі-Інструкція)

Відповідно до п. 2.1 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Тобто, з наведеного вбачається, що службове розслідування у відповідності до вимог зазначеної Інструкції проводиться відносно осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за певних підстав.

У відповідності до п.3.4. Інструкції розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Наказом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області №24 від 21.08.2017 року призначено додаткове службове розслідування щодо отримання травми 19.02.2014 командиром взводу №2 роти №3 батальйону патрульної служби, підпорядкованого УПМВС України в Житомирській області капітаном міліції ОСОБА_1

13.10.2017 року комісія за результатами додаткового службового розслідування дійшла висновку про визнання недійсним висновку службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень капітаном поліції ОСОБА_1 від 25.11.2016р.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на 13.10.2017 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в органах внутрішніх справ, тобто проведення додаткового службового розслідування щодо зазначеної особи суперечить вимогам Інструкції.

Так, п.5.1. Інструкції службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Аналізуючи вищенаведені норми, слід відмітити, що зазначеною Інструкцією не визначено порядок проведення додаткового службового розслідування та відсутні встановлені законом підстави для його проведення.

Згідно з п. 8.3. Інструкції в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про:

обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі;

час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим;

посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам;

наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками;

умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього;

вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено;

наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Також в описовій частині висновку службового розслідування зазначаються відомості про залучення фахівців та дані про них, висвітлюються подані ними результати.

Так, відповідачем у висновку від 13.10.2017 року зазначено, що "встановлений ОСОБА_1 21.02.2014 діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ (два) не знайшли свого об'єктивного фактичного підтвердження", тобто фактично відповідач дійшов висновку, який може зробити лише спеціаліст у певній галузі, зокрема галузі медицини.

Окрім зазначеного, слід відмітити, як вже зазначалося судом, актом судово-медичного дослідження (обстеження) №109 від 17.01.2017 року встановлено, що травма ОСОБА_1 у вигляді забійної рани обличчя та струсу головного мозку від дії тупого твердого предмету за обставин та в терміни, що вказані в обстеженні експерта, тобто 19.02.2014 року. (а.с.21)

Згідно з п.8.4. Інструкції у резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються:

підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення;

пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб РНС конкретних заохочень або дисциплінарних стягнень, кваліфікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб РНС, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством;

запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Як вбачається з висновку від 13.10.2017 року про результати додаткового службового розслідування, а саме п.3 резолютивної його частини комісія дійшла висновку про визнання недійсним висновку службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень капітаном поліції ОСОБА_1 від 25.11.2016р., оскільки під час його проведення не було враховано висновки ВЛК, консультативні висновки спеціалістів від 08.10.2015, 19.10.2015, 20.10.2015.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені висновки спеціалістів не містять остаточних даних щодо повного виключення встановленого ОСОБА_1 діагнозу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідач не мав законних підстав для призначення додаткового службового розслідування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що дії відповідача щодо проведення відносно ОСОБА_1 додаткового службового розслідування за фактом отримання травми 19.02.2014 є протиправними, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись статтями 77, 194, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (площа Польова, 13, кв. 51, м. Житомир, 10002, і.н. НОМЕР_1) до УМВС України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області (Старий Бульвар, 5/37, м. Житомир, 10008, ) про визнання дій протиправними задовольнити.

Визнати протиправними дії УМВС України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області щодо проведення відносно ОСОБА_1 додаткового службового розслідування за фактом отримання травми 19.02.2014 командиром взводу №2 роти №3 батальйону патрульної служби, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області капітаном міліції (на час отримання травми) ОСОБА_1, складання та затвердження висновку про результати додаткового службового розслідування від 13.10.2017 за фактом отримання травми 19.02.2014 командиром взводу №2 роти №3 батальйону патрульної служби, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області капітаном міліції (на час отримання травми) ОСОБА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя В.А. Липа