Справа № 809/757/18
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2018 р. справа № 809/757/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Скільського І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Волочій Л.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Стельмаха С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним повідомлення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання за №9788-33-18/21 від 17.04.2018 та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

03.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з позовними вимогами: - визнати протиправними повідомлення від 17.04.2018 №9788-33-18/21 старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України та повернення без прийняття до виконання виконавчого листа №2а-4069/10/0970 про накладення штрафу на керівника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації Ілійчука В.В; - визнати те, що протиправними діями та бездіяльністю (посадових осіб) Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, позивачу завдана моральна шкода; - зобов'язати Департамент ДВС Міністерства юстиції України виплатити позивачу, завдану моральну шкоду в розмірі чотирьох середньомісячних заробітних плат (у відповідності до років завданої позивачу шкоди) керівника Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 дану позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с.14-18).

У зв'язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви у встановлений строк ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.05.2018 відкрито спрощене позовне провадження у даній адміністративній справі. Судовий розгляд призначено на 29.05.2018 (а.с.1-3).

29.05.2018 розгляд даної адміністративної справи відкладено за клопотанням представника відповідача (а.с.68) на 11.00 год., 04.06.2018.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.06.2018, за клопотанням позивача витребувано від відділу ПВР УДВС Головного управління юстиції Івано-Франківської області належним чином засвідчені копії: матеріалів виконавчого провадження №46099752; матеріалів, розглянутих державним виконавцем при вирішенні питання про повернення ОСОБА_1, виконавчого листа №2а-4069/10/0970 з повідомленням від 23.08.2017 №04.1-29/1715 (а.с.106-107). У зв'язку із витребуванням додаткових доказів у судовому засіданні оголошено перерву до 06.06.2018.

06.06.2018 у зв'язку із витребуванням додаткових доказів, в судовому засіданні оголошено перерву до 09.00 год. 07.06.2018.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.11.2014 року колегією суддів Львіського апеляційного адміністративного суду (у апеляційному суді справа №9104/70268/11, справа суду першої інстанції №4069/10/0970), постановлено ухвалу згідно якої накладено штраф на керівника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації за не подання звіту про виконання судового рішення. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.11.2017, яка набрала законної сили, визнано незаконним повідомлення державного виконавця Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.09.2017 про повернення виконавчого листа за №2а-4069/10/0970 без виконання. Зобов'язано Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання у встановленому законом порядку виконавчий лист №2а-4069/10/0970 про накладення штрафу на керівника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації Ілійчука В.В. 24.03.2018 позивачем направлено до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для виконання виконавчий лист №2а-4069/10/0970 про накладення штрафу на керівника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації Ілійчука В.В., виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом. 26.04.2018 позивачем отримано повідомлення від 17.04.2018 №9788-33-18/21 за підписом старшого державного виконавця відділу ПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Башілова В.О., про повернення виконавчого листа за № 2а-4069/10/0970 без виконання. Позивач вважає, що Департамент ДВС Міністерства юстиції України протиправно не виконує чинні судові рішення, не виконує свої обов'язки, чим грубо порушує його права як стягувача, а прийняте повідомлення та повернення без прийняття до виконання виконавчого листа №2а-4069/10/0970 - протиправними. Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що органи ДВС свідомо не виконують судові рішення, чим змусили позивача майже чотири роки докладати додаткових зусиль для виконання судового рішення, яке постановлено судом Іменем України на його користь. Демонстративно нехтуються посадовими особами ДВС його законні зусилля, спрямовані на поновлення порушених прав невиконанням чинного судового рішення. Державному органу не надано права перекладати на нього свої обов'язки, створювати умови, за яких він змушений ініціювати численні судові позови для відновлення своїх прав, порушених невиконанням органом ДВС, одного судового рішення постановленого на його користь. Вважає, що такі дії ДВС України грубо порушують права громадян, підривають довіру до Держави та руйнують її авторитет у суспільстві. Позивач вказує, що він є людиною похилого віку та перебуває на пенсійному забезпеченні. Внаслідок не виконання судового рішення, він більше п'яти разів змушений перебувати в розпачі, отримувати відмову у виконанні судового рішення, втрачати спокій, сон, душевну рівновагу, підпорядковувати своє життя під поновлення своїх справ, бігати по поштових відділеннях, по інших державних установах та організаціях, подавати позови до суду, дотримуватись процесуальних строків, переживати нервове напруження при підготовці до розгляду та під час розгляду у суді таких позовів, та декілька разів направляти той самий виконавчий лист на виконання до того самого органу ДВС. Вказує, що є незаперечним причинно-наслідковий зв'язок між моральною шкодою, завданою йому ДВС України та неодноразово визнаними судами фактами протиправності рішень дій та бездіяльності ДВС України щодо відмови у відкритті виконавчого провадження, протиправного не прийняття до виконання та протиправного повернення йому виконавчого листа №2а-4069/10/0970, порушенням його прав на безперешкодне користування належним йому майном, втратою нормальних життєвих зв'язків та необхідністю докладати додаткових зусиль для організації свого життя та ступеню вини відповідача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.116-118) та з мотивів, зазначених у повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.04.2018.

В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений нормами діючого законодавства. У задоволенні позову просив відмовити.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши позивача та представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд встановив таке.

24.11.2014 року Львівським апеляційним адміністративним судом винесено ухвалу в адміністративній справі №4069/10/0979 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління регіонального розвитку та будівництва Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Івано-Франківської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання незаконними дій та бездіяльності відповідачів, зобов'язання до вчинення дій та стягнення коштів, якою накладено на керівника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА, відповідального за виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2013 року у справі №2а-4069/10/0970, штраф у розмірі 12180,00 грн.

16.12.2014 Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано відповідний виконавчий лист №2а-4069/10/0970.

16.12.2015 позивач звернувся до Міністра юстиції України із заявою про визначення підвідомчості та прийняття до примусового виконання виконавчого листа виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом в адміністративній справі №2а-4069/10/0970 про накладення штрафу на керівника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА в розмірі 12180,00 грн.

25.12.2015 року за наслідками розгляду вказаної заяви та виконавчого листа, поданих ОСОБА_1 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кушнір Л.В., винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №4973647.

Позивач, не погоджуючись із прийнятою постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, оскаржив її в судовому порядку.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 у справі №809/31/16, що набрала законної сили, позов ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови від 25.12.2015 року у ВП № 49732647 - задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.12.2015 ВП № 49732647 про відмову у відкритті виконавчого провадження.

23.08.2017 позивач направив до Управління ДВС Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, на виконання виконавчий лист №2а-4069/10/0970 про накладення штрафу на керівника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА Ілійчука В.В., виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом (а.с121).

23.08.2017 за наслідками розгляду вказаної заяви та виконавчого листа поданих ОСОБА_1 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (ас.126).

07.09.2017 позивач направив до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на виконання виконавчий лист №2а-4069/10/0970 про накладення штрафу на керівника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА Ілійчука В.В., виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 10.08.2017 (а.с.87).

19.09.2017 за наслідками розгляду вказаної заяви та виконавчого листа, поданих ОСОБА_1 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурлою В.Е., винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання(а.с.93-94).

Позивач, не погоджуючись із прийнятим повідомленням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, оскаржив його в судовому порядку.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.11.2017 у справі №809/1341/17, позов ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дій - задоволено, визнано незаконним повідомлення державного виконавця Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.09.2017 про повернення виконавчого листа за №2а-4069/10/0970 без виконання та зобов'язано Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання у встановленому законом порядку виконавчий лист за №2а-4069/10/0970 про накладення штрафу на керівника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації Ілійчука В.В.(а.с.113-115).

Відповідно до довідки Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018, згідно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду постанова набрала законної сили 13.02.2018. «Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017 у справі №809/1341/17 - без змін» (зворотній бік а.с.115).

За змістом вище наведеної постанови у адміністративній справі №809/1341/17, судом встановлено, що "боржником згідно виконавчого листа №2а-4069/10/0970, виданого 10.08.2017 року є керівник Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, тобто посадова особа структурного підрозділу Івано-Франківської обласної державної адміністрації. Враховуючи приписи п.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавчий лист №2а-4069/10/0970 підвідомчий Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України як органу, який повинен виконувати вказаний виконавчий документ та враховуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини даної справи, колегія суддів дійшла до переконання про необхідність визнання незаконним повідомлення державного виконавця Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.09.2017 року про повернення виконавчого листа за №2а-4069/10/0970 без виконання та зобов'язання відповідача прийняти до виконання у встановленому законом порядку виконавчий лист за №2а-4069/10/0970, як способу захисту порушеного права".

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

24.03.2018 позивач направив до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на виконання виконавчий лист №2а-4069/10/0970 про накладення штрафу на керівника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА Ілійчука В.В., виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 10.08.2017 (а.с.79).

У заяві позивач, додатково повідомив, що 19.09.2017 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, повідомив про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

13.02.2018 набрала чинності постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.11.2017 у справі №809/1341/17, якою зобов'язано Департамент ДВС Міністерства юстиції України прийняти до виконання виконавчий лист №2а-4069/10/0970 (а.с.79).

17.04.2018 за наслідками розгляду заяви позивача від 24.03.2018 та виконавчого листа поданих ОСОБА_1 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О., винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання керуючись п.7 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки нормами чинного законодавства встановлено обов'язковою вимогою при примусовому виконанні рішень органами державної виконавчої служби наявність заходів примусового виконання рішень, які передбачені та встановлені Законом. Закон не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, який зазначено у виконавчому документі, а саме: «Накласти ….штраф» (а.с.83).

Позивач вважає таке повідомлення відповідача протиправним, та таким, що порушує його права, а тому відповідно до ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства, звернувся до адміністративного суду із позовною заявою про захист свого порушеного права.

Суд, вирішуючи спір, виходить з такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 3 Закону визначає перелік виконавчих документів, на підставі яких відповідно до цього Закону рішення підлягають примусовому виконанню. До нього віднесено зокрема виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. (п.1 ч.1 ст.3 Закону).

Відповідно до п. 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5, примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження», здійснюють державні виконавці та приватні виконавці (крім рішень, передбачених частиною другою статті 5 Закону) (далі - виконавці).

Пунктом 3 даної Інструкції встановлено, що органами державної виконавчої служби є, зокрема, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень.

Частиною 1 статті 5 Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно статті 10 Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1, 2 статті 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

На виконання даних норм законодавства, позивач звернувся із заявою до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про примусове виконання виконавчого листа № 2а-4069/10/0970, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 10.08.2017.

Відповідно до частини 3 статті 373 КАС України, виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вимоги до виконавчого документа. Так, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Згідно частини 3 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою.

Частиною 4 статті 4 вказаного закону встановлено підстави, при яких виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, зокрема, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень (пункт 7).

Як встановлено судом, відповідач 17.04.2017 виніс повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, посилаючись саме на цю норму закону.

Однак, суд не погоджується із правомірністю прийняття оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, оскільки зі змісту виконавчого листа №2а-4069/10/0970 від 10 серпня 2017 щодо накладення на керівника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, відповідального за виконання постанови Львівстького апеляційного адміністративного суду від 21.03.2013 року у справі №2а-4069/10/0970, штраф у розмірі 12180 (дванадцять тисяч сто вісімдесят) грн., вбачається, що він відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, у вказаному виконавчому документі міститься назва і дата видачі документа, найменування органу; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування відповідача (боржника) та його місцезнаходження;прізвище, ім'я та по батькові позивача (стягувача) та адреса його місця проживання;ідентифікаційний код відповідача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача;резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили; строк пред'явлення рішення до виконання. Також даний виконавчий документ підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою.

Як встановлено судом, виконавчий лист позивачу видано в адміністративній справі №2а-4069/10/0970 за його позовом до Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала, на підставі якої було видано виконавчий лист №2а-4069/10/0970 була винесена Львівським апеляційним адміністративним судом 24.11.2014 відповідно до вимог ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України, яка регулює порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Так, відповідно до положень частини 2 статті 267 КАС України (в редакції чинній на час прийняття ухвали Львівським апеляційним адміністративним судом) за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Саме на виконання вказаної ухвали ОСОБА_1 видано виконавчий лист, де відтворено резолютивну частину ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду, зокрема зазначено, накласти на керівника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, відповідального за виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2013 року у справі №2а-4069/10/0970, штраф у розмірі 12180 (дванадцять тисяч сто вісімдесят) грн.

Як вбачається з оскаржуваного повідомлення та наданих в судовому засіданні пояснень представника відповідача, як обставину, що виключає здійснення виконавчого провадження, визначає відсутність у вказаному виконавчому листі заходів примусового характеру.

Суд не погоджується з такими твердженнями державного виконавця, враховуючи таке.

Відповідно до пункту 7 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено підстави, при яких виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, зокрема, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Суд вкотре зазначає, що ухвалою від 24.11.2014 року Львівського апеляційного адміністративного суду накладено на керівника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, відповідального за виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2013 року у справі №2а-4069/10/0970, штраф у розмірі 12180 (дванадцять тисяч сто вісімдесят) грн.

Зі змісту вищенаведеної ухвали та виконавчого листа випливає, що накладення штрафу в даному випадку є рішенням про стягнення грошових коштів. Одночасно, обов'язок відповідача щодо виконання ухвали суду, на підставі якої видано виконавчий лист, чітко визначено ч. 7 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції статті чинної на час прийняття ухвали).

А, отже, висновки сторони відповідача про відсутність заходів примусового характеру в рішенні та виконавчому листі є помилковими, оскільки в резолютивній частині рішення чітко зазначено спосіб примусового виконання - штраф та визначено його розмір.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на статтю 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» відповідно до якої, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

Суд зауважує, що іншого органу, окрім органів державної виконавчої служби, який мав би повноваження виконувати зазначене рішення суду, Законом України «Про виконавче провадження», самим рішенням суду, не визначено. Відтак, примусове виконання цього рішення на підставі виконавчого листа №2а-4069/10/0970, виданого 10.08.2017 року, покладається саме на орган державної виконавчої служби.

Отже, посилання відповідача у повідомленні від 17.04.2018 №9788-33-18/21 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на те, що цей виконавчий лист не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, є безпідставним.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Як наслідок, після повторного звернення позивача 24.03.2018 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання виконавчого листа №2а-4069/10/0970, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 10.08.2017, який, як встановлено судом відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», та згідно постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду, що набрала законної сили, зобов'язано Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання у встановленому законом порядку виконавчий лист за №2а-4069/10/0970 про накладення штрафу на керівника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації Ілійчука В.В., державний виконавець протиправно, в порушення вимог закону, повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Згідно частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В даному випадку, суд звертає увагу на те, що відповідач в порушення вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не надав суду жодних доказів в підтвердження правомірності повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.04.2018, а подані позивачем докази спростовують правомірність винесення вказаного рішення державним виконавцем.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілов Валентин Олександрович безпідставно та всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження» виніс повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.04.2018 №9788-33-18/21.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині визнання протиправними повідомлення від 17.04.2018 №9788-33-18/21 старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України та повернення без прийняття до виконання виконавчого листа №2а-4069/10/0970 про накладення штрафу на керівника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації Ілійчука В.В, підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання Департаменту ДВС Міністерства юстиції України виплатити позивачу, завдану моральну шкоду в розмірі чотирьох середньомісячних заробітних плат (у відповідності до років завданої позивачу шкоди) керівника Департаменту ДВС Міністерства юстиції України суд зазначає таке.

Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з'ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується, обов'язковому з'ясуванню підлягає наявність такої шкоди.

У судовому засіданні позивач просив суд постановити рішення про відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому невиконанням рішення суду про накладення штрафу на керівника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації Ілійчука В.В, у розмірі чотирьох середньомісячних заробітних плат (у відповідності до років завданої позивачу шкоди) керівника Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, судом враховано ступінь і характер моральних страждань позивача, внаслідок порушення його права як стягувача на одержання винагороди, втрати ним нормальних життєвих зв'язків і необхідності додаткових зусиль для організації свого життя, а також ступінь вини відповідача.

При цьому суд, визначаючи розмір моральної шкоди, у відповідності до вимог абзацу 1 пункту 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, а тому вважає, що вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнути на користь ОСОБА_1 з Департаменту ДВС Міністерства юстиції України моральну шкоду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на час розгляду даної адміністративної справи становить - 1762, 00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, відповідно до ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.05.2018 року, то підстави до стягнення судового збору з відповідача - відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними повідомлення від 17.04.2018 №9788-33-18/21 старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України та повернення без прийняття до виконання виконавчого листа №2а-4069/10/0970 про накладення штрафу на керівника Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації Ілійчука В.В.

Стягнути з Департаменту ДВС Міністерства юстиції України моральну шкоду в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1762, 00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. ст. 255, 295, 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), АДРЕСА_1

Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

(), вул. Городецького, 13,м. Київ,01001.

Суддя Скільський І.І.