Справа № 804/8236/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2018 року Справа № 804/8236/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2,
позивача представника позивача представника відповідача представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Первинна професійна спілка "Правозахисники країни", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу, -
07 грудня 2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліці Національної поліції України, в якому позивач, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, просить:
- визнати незаконним та скасувати наказ №1521 від 11.10.2017 року Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Дніпро Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_3
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ винесений без урахування усіх обставин, що мають значення для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, та не містить достатніх доказів вчинення ним дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного звязку між ним і дією. Підстав для оголошення такого суворого дисциплінарного стягнення як догана взагалі не було, оскільки на час його оголошення у нього були відсутні діючі дисциплінарні стягнення. В наказі не конкретизовано, невиконання якого нормативно-правового акту йому ставиться у провину. Крім того, наказ №1521 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності датується 11 жовтня 2017 року, тобто стягнення накладено більше ніж через два місяці з дня закінчення службового розслідування, що є порушенням ч.2 ст.16 Дисциплінарного статуту ОВС та є підставою для визнання його незаконним. Під час накладення на нього дисциплінарного стягнення не враховано ці вимоги щодо строків, протягом яких на осіб рядового і начальницького складу ОВС може бути накладене дисциплінарне стягнення. З часу, коли йому стало відомо про дисциплінарний проступок, а цей час слід відраховувати з дати подання скарги гр.ОСОБА_7, а це 19 червня 2017 року, минуло більше одного місяця, тобто строк притягнення до дисциплінарної відповідальності сплив 19 липня 2017 року.
Ухвалою суду 16.01.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання (суддя Сидоренко Д.В.).
Ухвалою суду від 15.02.2018 року суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Первинну професійну спілку "Правозахисники країни" та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції.
Ухвалою суду выд 28.03.2018 року прийнято до провадження справу № 804/8236/17, та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.
Відповідачем 08.02.2018 року подано відзив на позовну заяву, згідно якого наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 1521 від 11.10.2017 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності став висновок службового розслідування від 02.08.2017 року. Зазначений наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності обґрунтований тим, що позивачем порушено вимоги розділу III та частини 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, розділу III Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, частини 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету міністрів України від17.12.2008 № ПОЗ (зі змінами), статей 260-261, 268, 279 КУпАП, пунктів 1 та 13 частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частин 5 та 6 статті 34 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, що виразилося у проведенні поверхневої перевірки транспортного засобу поліцейським самостійно, винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення без розгляду справи, порушенні часу проведення огляду на стан спяніння водія транспортного засобу, затриманні громадянина з метою огляду на етан спяніння, а також у тому, що затриманому не було розяснено його права та обовязки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП (том 1 а.с. 27-37).
У судове засідання 16.05.2018 року прибули позивач, представник позивача, представник відповідача та представник третьої особи.
Позивач, представник позивача та представник Первинної професійної спілки "Правозахисники країни" позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача вимоги адміністративного позову не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов та запереченнях.
Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 21.01.2016 року № 9 о/с ОСОБА_3 призначений на посаду інспектора роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції.
Наказом Департаменту патрульної поліції № 1521 від 11.10.2017 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.
Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став висновок службового розслідування від 02.08.2017 року, який було складено за результатами службового розслідування, проведеного на підставі наказу Департаменту патрульної поліції від 11.07.2017 року № 3264 Про призначення та проведення службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими інспекторами Управління патрульної поліції в м.Дніпрі ДПП, що мало місце 03.06.2017 року.
Так, зазначений наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності обґрунтований тим, що ОСОБА_3 порушено вимоги частини 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 року № 1395, розділу ІІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, частини 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постаново Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №ПОЗ (зі змінами), статей 260-261, 268 КУпАП, п.п.1 та 13 ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, п.п.1, 2 ч.1 ст.18, ч.6 ст.45 Закону України Про Національну поліцію, Присяги працівника поліції, що виразилося у не повідомленні свого керівника про застосування до особи спеціального засобу кайданки, затриманні громадянина з метою огляду на стан спяніння, порушенні часу проведення огляду водія транспортного засобу, складанні протоколу про адміністративне затримання не за своїм прізвищем та допущенні у ньому виправлень, та внесенні в нього неправдивих відомостей, а також у тому, що затриманому не було розяснено його права та обовязки, передбачені ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 8 Закону України Про Національну поліцію встановлено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 9 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Закону України Про Національну поліцію, до набрання чинності Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.
Згідно з частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
У статті 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України зазначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статут органів внутрішніх справ України за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-ІV, передбачено, що обовязком особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх є дотримання законодавства, неухильне виконання вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоровя, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави.
Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність в діях особи ознак дисциплінарного звязку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
В ході розгляду справи ОСОБА_3пояснено, що 03 червня 2017 року в складі екіпажу патрульної поліції (разом з ОСОБА_8А.) було виявлено транспортний засіб з підозрою того, що його водій знаходиться в стані наркотичного спяніння. У звязку з тим, що особа, яка знаходилась в транспортному засобі поводила себе не адекватно та в неї було помічено сповільненість рухливості ходи та мови, почервоніння очей та обличчя ОСОБА_3 та ОСОБА_8 прийняли рішення провести поверхневу перевірку цієї особи. Коли особа викладала особисті речі, поліцейські помітили не зрозумілий згорток паперу, розвернувши його виникла підозра, що це є наркотична речовина, яка містить канабіс. На запитання поліцейських чи це наркотична речовина, особа відповіла, що так та не заперечувала, що вона знаходилась в неї вже довгий час. Враховуючи це у поліцейських виникла вмотивована підозра того, що особа вживала наркотичні засоби, а також у звязку з тим, що в неї була виявлена наркотична речовина було викликано слідчо-оперативну групу. Після того як прибула слідчо-оперативна група, ними було проведено особистий огляд речей особи та виявлено пакунок з, речовиною схожою на наркотичну, у звязку з чим особу було доставлено до відділення поліції (особу було затримано) та по проведенню всіх заходів (після надання особою пояснень за фактом вилучення у неї речей), слідчий попрохав, а також не заперечував, що особа може бути вільна для відвезення її на огляд для виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння. Тобто обєктивно доставити, особу, яка знаходилась в транспортному засобі, протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав, на огляд для виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння не було можливості, так як проводились слідчі дії і відразу після їх проведення особа була доставлена до КЗ Дніпропетровський наркологічний диспансер.
З приводу того, що особі не були розясненні його права, передбачені Конституцією України та КУпАП, позивач зазначив, що це також не відповідає дійсності, так як всі права та в необхідному обсязі йому розяснювались. Спеціальні засоби у вигляді кайданок були застосовані до особи лише після того, як вона поводила себе не адекватно по відношенню до поліцейського ОСОБА_7, і після того, як було встановлено, що ймовірно вживала наркотичні засоби.
Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_7 його затримання, направлення для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, розгляд справи (в тому числі розяснення прав та обовязків) та винесення постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності здійснювалося інспектором патрульної поліції ОСОБА_8, що підтверджується його поясненнями, рапортом в якому було повідомлено про застосування спеціальних засобів.
Суд вважає, що зазначене при проведенні службового розслідування відповідач не врахував і не надав цьому відповідної оцінки у висновку службового розслідування. Жодних протоколів ОСОБА_3 не заповнював.
Досліджуючи правомірність спірного наказу, суд виходить з того, що відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, який затверджено Законом України Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.
Так, згідно наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 11 липня 2017 року № 3264 Про призначення службового розслідування, призначено службове розслідування з метою встановлення причин та обставин події, яка мала місце 03.06.2017 р. за участю гр.ОСОБА_7 та окремих співробітників УПП в місті Дніпрі ДПП.
Начальником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 02 серпня 2017 року затверджено висновок службового розслідування за фактом події, що мала місце 03.06.2017 р. за участю окремих співробітників УПП в м.Дніпрі ДПП та гр.ОСОБА_7 від 02 серпня 2017 року.
Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача щодо не пропущення строку накладення дисциплінарного стягнення, відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту ОВС, оскільки строк накладення дисциплінарного стягнення починається з моменту отримання листа Прокуратури Дніпропетровської області про повернення висновку службового розслідування за зверненням ОСОБА_7 від 14.09.2017 року, який отримано відповідачем 19.09.2017 року, оскільки згідно частини 1 статті 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобовязаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Суд звертає увагу на те, що вказаний відповідачем лист від 14.09.2017 року не є за своєю сутністю процесуальним документом, а носить лише інформаційний характер, а отже не може братися до уваги під час встановлення відліку місячного строку до накладення дисциплінарного стягнення, відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту ОВС.
Отже, спірний наказ № 1521 про притягнення ОСОБА_3 дисциплінарної відповідальності винесений 11 жовтня 2017 року, тобто стягнення накладено більше ніж через місяць з дня закінчення службового розслідування, що є порушенням частини 2 статті 16 Дисциплінарного статуту ОВС.
У відповідності до вимог статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Разом з тим, суд вказує, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.
В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Департаментом патрульної поліції Національної поліції України не доведено правомірності та обґрунтованості винесених рішень, з урахуванням вимог, визначених частиною 2 статті 19 Конституції України, статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 640,00 грн. підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 16 травня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 25 травня 2018 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини рішення в судовому засіданні.
Керуючись ст.ст. 242-243, 245-246, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Первинна професійна спілка "Правозахисники країни", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити повністю.
Визнати незаконним та скасувати наказ №1521 від 11.10.2017 року Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Дніпро Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_3.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25 травня 2018 року.

Суддя (підпис) ОСОБА_1