Справа № 803/705/18
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року ЛуцькСправа № 803/705/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каленюк Ж.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі Нововолинсько-Іваничівське об'єднане УПФУ Волинської області, відповідач) про визнання неправомірною бездіяльності щодо перерахунку пенсії з 01 грудня по 14 грудня 2014 року; зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах з 01 грудня по 14 грудня 2014 року відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. (а.с.40-42).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 15 грудня 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Пенсія позивачу була призначена з 02 грудня 2014 року в мінімальному розмірі.

Разом з тим, постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 08 квітня 2016 року зобовязано управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську Волинської області (УПФУ в м. Нововолинську) здійснити перерахунок розміру призначеної пенсії за віком на пільгових умовах з врахуванням заробітної плати, одержаної на території Російської Федерації, починаючи з 01 квітня по 31 серпня 2015 року включно. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року зазначена постанова Нововолинського міського суду Волинської області скасована та позов ОСОБА_1 задоволено, зобовязано УПФУ в м. Нововолинську здійснити перерахунок розміру призначеної позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з врахуванням заробітної плати, одержаної на території Російської Федерації, починаючи з 15 грудня 2014 року (з дати подачі заяви про призначення пенсії) по 31 серпня 2015 року включно. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 23 лютого 2017 року постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року залишена без змін.

Позивач вказує, що з довідки відповідача від 22 травня 2017 року №2820 про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії вбачається, що перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року був проведений тільки з 15 грудня 2014 року. У звязку з цим він у жовтні 2017 року звернувся до відповідача із заявою про проведення донарахування пенсії в розмірі 3161,09 грн. та виплату безпідставно утриманих грошових коштів. Проте листом від 16 жовтня 2017 року відповідач відмовив у задоволенні такої заяви з мотивів відсутності у Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного УПФУ Волинської області обовязку проводити перерахунок з 01 грудня 2014 року.

Позивач стверджує, що така відмова є незаконною, оскільки відповідно до вимог Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» він має право на перерахунок пенсії з 01 грудня 2014 року, оскільки заява про призначення пенсії була подана 15 грудня 2014 року. З наведених підстав вважає, що відповідач не донарахував пенсію з 01 по 14 грудня 2014 року в розмірі 3161,09 грн. і цим порушується його право на своєчасне призначення та виплату пенсії в більшому розмірі.

Позивач також наголошує, що незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю відповідача йому була заподіяна моральна шкода, яка виразилась в моральних стражданнях. Так, з квітня 2015 року відповідач не здійснював перерахунку розміру призначеної мінімальної пенсії 949,00 грн. на більший розмір 7880,78 грн., маючи для цього всі необхідні документи.

Позивач зазначає, що був впевнений у неухильному виконанні відповідачем рішення суду апеляційної інстанції, однак дізнавшись, що останнім безпідставно не здійснено донарахування пенсії з 01 по 14 грудня 2014 року, переніс моральні страждання, які оцінює у 10000,00 грн.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою від 07 травня 2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України).

Відповідач у відзиві на позов його вимоги заперечує (а.с.158-159). В обґрунтування своєї позиції вказав, що розпорядженням від 02 грудня 2014 року №2430 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком в мінімальному розмірі 949,00 грн.

На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року, залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 лютого 2017 року, Нововолинським міським судом Волинської області було видано виконавчий лист від 08 квітня 2016 року №165/3035/15-а, на підставі якого відкрито виконавче провадження №5154749 про зобовязання УПФУ в м. Нововолинську здійснити перерахунок розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням заробітної плати, одержаної на території Російської Федерації, починаючи з 15 грудня 2014 року (з дати подачі заяви про призначення) по 31 серпня 2015 року включно.

Листом від 24 березня 2017 року №2845/02-20-10-13 відповідач повідомив Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, що ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії з 15 грудня 2014 року по 31 серпня 2015 року (як саме було зобовязано судом) відповідно до розпорядження від 24 березня 2017 року, тобто рішення суду виконано в повному обсязі.

Відповідач також зазначив, що Львівський апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 30 серпня 2017 року про відмову ОСОБА_1 в задоволенні заяви про розяснення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року вказав, що заявник фактично не погоджується із прийнятою постановою суду в частині дати, з якої необхідно задовольнити його позов, що не є розясненням її змісту, а фактично складає підстави для касаційного оскарження цього рішення, правом на яке ОСОБА_1 не скористався.

Відтак, відповідач вважає, що повністю та належним чином виконав рішення суду. Крім того, звернув увагу суду, що позивач не оскаржував постанову про закриття виконавчого провадження, а практично через рік вирішив, що йому було завдано моральних страждань.

Враховуючи викладене, відповідач стверджує, що під час виконання рішення суду, ухваленого за позовною заявою ОСОБА_1, діяв правомірно та у межах повноважень, наданих Законом.

З наведених вище підстав відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач відповідь на відзив не подавав, відповідно і заперечення на відповідь на відзив від відповідача не надходило.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з таких мотивів і підстав.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, є Закон «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Як встановлено частиною першою, другою статті 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до вимог частини першої статті 45 Закону №1058-IV (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) від 15 грудня 2014 року та поданих документів з 02 грудня 2014 року йому призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (а.с.51, 55-82, 84). На час призначення пенсії розмір пенсії за віком відповідно до протоколу від 19 грудня 2014 року склав 949,00 грн. (а.с.51).

Як слідує з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1, копії якої наявні в матеріалах адміністративної справи, 07 вересня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком з вищого заробітку (а.с.98).

Відповідно до розпорядження від 15 вересня 2015 року №150954 позивачу був проведений перерахунок пенсії з 07 вересня 2015 року, внаслідок чого її розмір склав 2004,65 грн., що також стверджується протоколом від 15 вересня 2015 року (а.с.96). У жовтні 2015 року пенсія позивачу була знову перерахована та її розмір склав 7882,03 грн. (розпорядження від 12, 20 жовтня 2015 року) а.с.106, 117.

Судом встановлено, що у грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Нововолинського міського суду Волинської області з позовом до УПФУ в м. Нововолинську про визнання дій неправомірними та зобовязання перерахувати призначену пільгову пенсію. Постановою суду від 08 квітня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії УПФУ в м. Нововолинську щодо перерахунку розміру призначеної пенсії за віком на пільгових умовах. Зобовязано УПФУ в м. Нововолинську здійснити перерахунок розміру призначеної пенсії за віком на пільгових умовах з врахуванням заробітної плати, одержаної на території Російської Федерації, починаючи з 01 квітня 2015 року по 31 серпня 2015 року включно (а.с.136-138).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року вказану постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 08 квітня 2016 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії УПФУ в м. Нововолинську щодо перерахунку ОСОБА_1 розміру призначеної пенсії за віком на пільгових умовах. Зобовязано УПФУ в м. Нововолинську здійснити перерахунок розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з врахуванням заробітної плати, одержаної на території Російської Федерації, починаючи з 15 грудня 2014 року (з дати подачі заяви про призначення пенсії) по 31 серпня 2015 року включно (а.с.128-130).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 лютого 2017 року касаційну скаргу Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області відхилено, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року залишено без змін (а.с.139-140).

Судом встановлено, що ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 15 березня 2017 року замінено сторону боржника УПФУ в м. Нововолинську у виконавчому провадженні №5154749 із примусового виконання виконавчого листа №165/3035/15-а, виданого Нововолинським міським судом Волинської області, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПФУ в м. Нововолинську про визнання дій неправомірними та зобовязання перерахувати призначену пільгову пенсію його правонаступником Нововолинсько-Іваничівським об'єднаним УПФУ Волинської області (а.с.131-132).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року відповідачем відповідно до розпорядження від 24 березня 2017 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок розміру пенсії з 15 грудня 2014 року по 31 серпня 2015 року (а.с.124). Зазначене стверджується також довідкою від 22 травня 2017 року №2819, довідкою-розрахунком (а.с.16, 148-149) та не заперечується позивачем.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач листом від 24 березня 2017 року №2845/02-20-10-13 повідомив відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області та Нововолинський міський суд Волинської області, що на виконання рішення суду відповідно до розпорядження від 24 березня 2017 року ОСОБА_1 проведені нарахування та виплата відповідних сум (а.с.153-154).

Судом встановлено, що 30 серпня 2017 року Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою з питань розяснення судового рішення відмовив ОСОБА_1 в задоволенні заяви про розяснення постанови цього суду від 01 червня 2016 року. Так суд в ухвалі вказав, що зі змісту заяви ОСОБА_1 про розяснення судового рішення вбачається, що заявник фактично не погоджується із прийнятою постановою суду в частині дати, з якої необхідно задовольнити його позов, що не є розясненням її змісту, а фактично складає підстави для касаційного оскарження цього рішення, правом на яке позивач не скористався (а.с.151-152).

09 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою (а.с.19) про виконання судового рішення - постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року у повному обсязі, посилаючись на те, що перерахунок пенсії зроблено, однак не з дати її призначення. Тому у вказаній заяві позивач просив провести донарахування та виплату пенсії з метою повного виконання судового рішення у розмірі 4316,09 грн. (3161,09 грн. за грудень 2014 року та 1155,00 грн. за вересень, жовтень, листопад 2015 року), а також надати розрахунок пенсії за 2015 рік (вересень, жовтень, листопад) із зазначенням відрахованих сум з розміру призначеної за цей період пенсії.

Відповідач листом від 16 жовтня 2017 року №8567/06-50-20-15 повідомив позивача, що відповідно до судових рішень йому проведено перерахунок призначеної на пільгових умовах пенсії за віком з урахуванням заробітної плати, одержаної на території Російської Федерації, починаючи з 15 грудня 2014 року (з дати подачі заяви про призначення пенсії) до 31 серпня 2015 року включно. Доплату по перерахунку пенсії за рішенням суду в сумі 49838,25 грн. ОСОБА_1 виплачено у травні 2017 року згідно з графіком виплати пенсії. Крім того, надано відповідні розяснення щодо виплати пенсії протягом вересня, жовтня, листопада 2015 року (а.с.20).

З наведеного вбачається, що спір між сторонами виник з приводу дати, з якої слід проводити перерахунок пенсії позивача (з 01 чи з 15 грудня 2014 року). При цьому відповідач керується постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року, якою його зобовязано здійснити перерахунок розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, починаючи з 15 грудня 2014 року (з дати подачі заяви про призначення пенсії); позивач вважає, що відповідно до вимог частини четвертої статті 45 Закону №1058-IV такий перерахунок повинен бути проведений з 01 грудня 2014 року. Непроведення перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах з 01 по 14 грудня 2014 року позивач розцінює як протиправну бездіяльність відповідача.

Частиною четвертою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Однак суд звертає увагу, що право ОСОБА_1 на перерахунок розміру призначеної пенсії за віком на пільгових умовах із урахуванням заробітної плати, одержаної на території Російської Федерації, з дати подачі заяви про призначення пенсії, тобто з 15 грудня 2014 року, встановлено постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року, що набрала законної сили. Іншими словами, суд в межах такого судового розгляду вирішив питання про те, з якої дати позивач має право на проведення перерахунку розміру призначеної пенсії.

Позивач не оскаржував таке рішення суду апеляційної інстанції, а Вищий адміністративний суд України переглядав постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року за касаційною скаргою саме пенсійного органу (а.с.163-164).

Набрання рішенням суду законної сили породжує певні правові наслідки, а саме: вирішується спір між сторонами, судове рішення стає загальнообов'язковим, незмінним та остаточним. Обовязком боржника за судовим рішенням є його добровільне виконання. Якщо таке не відбулося, то виконання має здійснюватися у примусовому порядку, що встановлений національним законодавством.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, фактично хоче змінити рішення суду у справі №165/3035/15-а, що вже набрало законної сили та виконане.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставні та задоволенню не підлягають.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд також бере до уваги висновки Європейського Суду з прав людини щодо тлумачення норм Конвенції при застосуванні національного законодавства, як такі, що згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та статтею 6 КАС України є джерелом права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Brumarescu v. Romania» від 28 листопада 1999 року наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (справа «Ryabykh v. Russia» від 24 липня 2003 року). Такі ж висновки відображені і в наступних рішення Європейського суду з прав людини у справах «Понамарьов проти України» від 03 квітня 2008 року та «Христов проти України» від 19 лютого 2009 року.

Тобто, принцип юридичної визначеності в світлі Конвенції гарантує обмеження на безкінечний перегляд рішень судів, які вступили в силу, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду уже вирішеної справи.

Вирішуючи спір по суті, суд зауважує, що ОСОБА_1 просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо перерахунку пенсії з 01 по 14 грудня 2014 року та вказує, що 09 жовтня 2017 року звернувся до відповідача із відповідною заявою про перерахунок пенсії. Разом з тим, судом встановлено, що 09 жовтня 2017 року позивач не звертався до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного УПФУ Волинської області із заявою встановленої форми про здійснення перерахунку пенсії. Зі змісту заяви позивача від 09 жовтня 2017 року слідує, що це заява щодо виконання судового рішення, а саме постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року, і в ній позивач просив, зокрема, провести донарахування та виплату незаконно утриманих грошових коштів з метою повного виконання судового рішення.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як визначено частиною пятою статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів субєктів публічно-правових відносин розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Оскільки судом було встановлено, що відповідачем не було допущено неправомірної бездіяльності щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1, відтак вимога позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. задоволенню також не підлягає.

Відповідно до вимог статей 139, 244, 246 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, відтак судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (45407, Волинська область, місто Нововолинськ, проспект Дружби, 4/3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (45400, Волинська область, місто Нововолинськ, бульвар Шевченка, 7, ідентифікаційний код юридичної особи 40442724) про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити дії, стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк