Справа № 552/1021/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 552/1021/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Григорова А.М.

суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава, м. Полтава, від 23.04.2018, суддя Микитенко В.М., , повний текст складено 23.05.18 по справі № 552/1021/18

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1

про визнання дій протиправними та скасування постанови серії БР №526142 від 18.02.2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Полтави із адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови серії БР №526142 від 18.02.2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_2 послалася на те, що 18.02.2018 року приблизно об 11 годині вона керувала автомобілем Форд Куга д.н. НОМЕР_1 вулицею Маршала Бірюзова м. Полтави та почала рух перехрестям з вулицею ОСОБА_3 на зелений миготливий сигнал світлофора. Після чого її протиправно зупинили патрульні та безпідставно висловили вимогу про предявлення полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не зважаючи на те, що Правил дорожнього руху вона не порушувала та не допустила дорожньо-транспортної пригоди. При цьому вона надала відповідачу спеціальний знак до полісу та запропонувала предявити йому електронну копію полісу, на що останній відмовив та склав щодо неї постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, яку вважає протиправною.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23.04.2018р. адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено повністю. Визнано протиправними дії інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП. Постанову БР №526142 від 18.02.2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП скасовано, а провадження у справі про адміністративні правопорушення закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, що потягло за собою звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності внаслідок скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Вказує, що суду першої інстанції було надано диск із відеофіксацією порушення. У своєму рішенні суд першої інстанції посилається па дослідження даного доказу та зазначає , що « відповідач до свого відзиву надав суду відеозапис з боді камери, який розпочинається з моменту зупинки автомобіля позивача». Однак, на вказаному диску, крім відеозапису із бодікамери, містився відеозапис із автомобільного відео реєстратора під назвою «ОСОБА_2 факт». Враховуючи вищенаведене повторно направляють наданий відеозапис суду, для дослідження., оскільки суд І інстанції, із невідомих відповідачу причин, не дослідив даний доказ, що містився на доданому до відзиву диску. З приводу страхового полісу позивача, зазначають, що із наданого до суду відеозапису із нагрудної відеокамери, а саме відео файлу під назвою «» об 11 год. 18 хв. 10 сек. позивач повідомляє, про те, що страховий поліс у неї чинний, одночасно повідомляє про те, що вона його забула вдома. При подальшому дослідженні відеозапису можна встановити, що жодної інформації про те, що позивач мала при собі електронну копію полісу патрульним поліцейським вона не повідомляє. Зважаючи на вищевикладене просить скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 23.04.2018 по адміністративній справі № 552/1021/18 за позовом гр. ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону УШІ в Полтавській області ДПП ОСОБА_1 Ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач повідомлявся на адресу визначену в апеляційній скарзі.

Окрім того, за правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за номером телефону, що підтверджується телефонограмою від 30.05.2018р. (а.с. 50).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у відповідності до постанови БР №526142 від 18.02.2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП за те, що вона 18.02.2018 року, керуючи автомобілем Форд Куга д.н. НОМЕР_1 у по вул. М.Бірюзова в місті Полтава, перетнула перехрестя з вул. ОСОБА_3 на заборонений сигнал світлофора, а також не мала при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п.8.7.3 та п.2.1 ПДР, тобто скоїла адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.4).

Позивачка із вказаним правопорушенням на місці не погодилась.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 1162, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 1644, статтею 1751 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 1811, частина перша статті 182, статті 183, 184, 1892, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") , тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху зокрема за відсутність або ненадання полісу (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка).

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення позивача до відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови слугувало порушення ним приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення, через рух авто позивача на заборонений сигнал світлофора та через відсутність поліса цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.21.2 ст.21 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється зокрема Відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Отже, виходячи з зазначеного, перевірка у особи наявності полісу цивільно-правової відповідальності може бути здійснена за умови виявлення працівниками Національної поліції порушення такою особою правил дорожнього руху.

Згідно положень п. 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний, серед іншого, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Колегія суддів зазначає, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками (п. 8.1 ПДР України).

Перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. (п. 16.1 ПДР України).

Пунктом 8.7.3 ПДР України встановлено, що сигнали світлофора мають, серед іншого, такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у т.ч. миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (п. 8.10 ПДР України).

Таким чином, перед вмиканням забороняючого жовтого сигналу світлофору, вмикається зелений миготливий сигнал світлофору, що інформує водія про подальше вмикання забороняючих сигналів світлофору (жовтого, червоного) та необхідність виконання п. 8.10 ПДР щодо зупинення автомобіля перед перехрещуваною проїзною частиною. Далі вмикається жовтий сигнал світлофору, що забороняє рух.

Згідно п. 8.11 ПДР України, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

З досліджених відеозаписів з відео реєстраторів наданих позивачем та відповідачем до суду вбачається, що хоча позивач фактично і проїхала перехрестя на жовте значення світлофору, але вона не мала можливості здійснити зупинку автомобіля у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування та не створюючи перешкод для інших учасників руху, у звязку з чим його її, враховуючи положення п.8.11 ПДР, не можливо розцінювати як порушення вимог п.8.7.3 ПДР.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач не створив своїми діями перешкод у русі іншим учасникам дорожнього руху, тобто можливо стверджувати про те, що з урахуванням дорожньої ситуації позивач забезпечив безпеку дорожнього руху, що є однією із умов продовження руху в разі ввімкнення жовтого сигналу, яка визначена п.8.11 ПДР.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки надані відповідачем докази не свідчать про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена вказаною нормою права.

Отже, суду не надано достовірних доказів про те, що ОСОБА_2 вчинила порушення ПДР рухався на заборонений сигнал світлофора, порушив вимоги ч. 2 ст. 122 КупАП.

А оскільки матеріали справи не містять доказів правомірності зупинки транспортного засобу позивача, враховуючи п.21.2 ст.21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснювати контроль за наявністю у позивача договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 не мав права.

Згідно позовної заяви та пояснень наданих позивачем під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_2 факт вчинення порушення ПДР не визнає.

Тобто, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у звязку з чим колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

З урахуванням зазначеного, доводи апеляційної скарги стосовно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та вимога пред'явити договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є необґрунтованим, оскільки у відповідача були відсутні підстави для зупинки позивача, а відповідно і підстави для перевірки наявності у нього договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було досліджено відеозапис з відео реєстратора наданий відповідачем, як доказ скоєння адміністративного правопорушення, колегія суддів зазначає, наступне.

В рішенні суду першої інстанції дійсно не зазначено про дослідження відеозапису в відео реєстратора відповідача, однак дане відео було досліджено в суді апеляційної інстанції. Дане відео фактично за змістом не відрізняється від відеозапису з відео реєстратора позивачки, який було надано до суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що відео з відео реєстратора відповідача не містить інших даних, відмінних від відео з відео реєстратора позивачки, та відповідно не спростовує висновків суду першої інстанції.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В даному випадку справу вирішено вірно.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 23.04.2018 по справі № 552/1021/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6