Справа № 209/976/18
Суддя: Решетник Т. О.
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/976/18
Провадження № 2-а/209/43/18
РІШЕННЯ

іменем України

"08" червня 2018 р. м. Кам'янське

Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, як суддя місцевого адміністративного суду, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Кам'янське адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора Дніпровського ВП Камянського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 в квітні 2018 року звернувся до суду із позовом.

Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 28 березня 2018 року близько 8.00 год. він, ОСОБА_2, на своєму автомобілі «Пежо Партнер Універсал» н.з. АЕ 1825 НЕ, рухався в м.Камянське через міст лівобережного каналу зі сторони 11 мікрорайону, в напрямку магазину «Сонячний». Із ним в автомобілі їхав пасажир ОСОБА_4. На перехресті, рух на якому регулюється світлофором, на зелене світло зі стрілкою, яка визначає поворот наліво та направо, повернув наліво на пр.Металургів та проїхав метрів 100. В цей час його автомобіль наздогнав автомобіль поліції з проблисковими вогнями та по гучномовцю потребували, щоб зупинився. Коли він зупинив автомобіль, до нього підійшов працівник поліції, який сказав, що він порушив Правила дорожнього руху, не пропустив на пішохідному переході пішохода. Зазначив також, що після зупинки автомобіля, інспектор не показав свого посвідчення, а назвав лише своє прізвище. Він пояснив інспектору поліції ОСОБА_3, що рухався на зелене світло світлофора та бачив пішохода, який стояв на перехресті на червоне світло і не виходив на проїзну частину дороги, і Правил дорожнього руху він не порушував, що може підтвердити гр. ОСОБА_4, який перебував в автомобілі. Але поліцейський вимагав його посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та взявши їх у руки пішов до свого автомобіля. На запитання щодо подальших його дій інспектор мовчки склав постанову. Прибувши на місце події адвокат ОСОБА_5 пояснював працівнику поліції, що оскільки той приймає рішення про накладення адміністративного стягнення, то повинен розяснити права ОСОБА_2, вислухати його пояснення та надати докази, якими підтверджується подія правопорушення. Але вимоги адвоката, працівник поліції зазначив, що надасть докази лише до суду. Також інспектор зазначив, що правопорушення ОСОБА_2 зафіксовано на відеокамеру «Дніпронету», яка встановлена на перехресті. На вимогу адвоката оглянути цей відеозапис - відмовив, інший працівник поліції, став говорити що порушення зафіксовано на відео реєстраторі їх службового автомобіля, але також не надавати такий відеозапис не став. Стверджує, що пішохода перед його автомобілем на проїзній частині не було. Зазначає також, що під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 276, 278, 279, 280 КУпАП відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й обєктивне зясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. Під час керування автомобілем ним не було допущено порушень Правил дорожнього руху України, до того ж вважає, що інспектор незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач суттєво порушив його права, оскільки не надав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими КУпАП.

Просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 194803 від 28.03.2018 року і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.04.2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 прийнято до провадження та відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін.

04.05.2018 року через канцелярію суду, відповідач інспектор Дніпровського ВП Камянського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3, надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає вимоги позивача безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню, оскільки складена постанова НК № 194803 від 28.03.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року. Так, 28.03.2018 року о 08 год. 10 хв. було виявлено порушення Правил дорожнього руху України, а саме водій ОСОБА_2 1.1, автомобіля «Пежо Партнер Універсал» д.з.: АЕ 1825 НЕ рухаючись через міст лівобережного каналу зі сторони 10 мікрорайону в напрямку магазину «Сонячний» на регульованому перехресті по б-ру Будівельників та пр. Металургів на зелений знак світлофора здійснив маневр лівого повороту на пр. Металургів та не надав перевагу невстановленому пішоходові, який перетинав проїзну частину, чим порушив п. 16.2 розділу 16 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. При складанні протоколу, поліцейським було роз'яснено гр. ОСОБА_2 вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення. Одразу ж після цього, розглянувши в присутності гр. ОСОБА_2 матеріали адміністративної справи, ним винесено постанову НК № 194803 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн. Постанову ним була оголошена та вручена її копія позивачу. Факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення було зафіксовано технічним приладом відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію» та долучено відеозапис зафіксований камерою «Дніпронет». Просить взяти до уваги те, що одним із доказів скоєння адміністративного правопорушення є особисте спостереження працівників поліції за скоєнням адміністративного правопорушення. Отже, ним правомірно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП на місці вчинення правопорушення. Просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності не скасовувати.

31.05.2018 року через канцелярію суду позивачем були надані заперечення на відзив відповідача на адміністративний позов. Відповідно до якого позивач, ознайомившись з відзивом відповідача, вважає, що викладенні ним в відзиві письмові пояснення не відповідають відео запису на диску CD-R, наданому суду, як докази фіксації правопорушення не в автоматичному режимі. Так, Відповідач, зазначає в відзиві, що правопорушення ОСОБА_2 було скоєне 28.03.2018 року о 8 год.10 хв. на перехресті по б-ру Будівельників та пр.Металургів в м. Камянське. Ці обставини зазначені і в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 194803 від 28.03.2018 р. Але, на доданому до відзиву диску CD-R мається 3 файли. На першому файлі стоїть час створення 28.03.2018 р. 13 год. 34 хв., на другому файлі - 24.10.2015 р. 9 год.28 хв., на третьому файлі - 24.10.2015 р. 9 год.31 хв. На відеозапису з першого файлу відсутні дані про час та дату фіксації запису події, тобто можливо стверджувати, що та подія відбувалася саме 28.03.2018 р. в 13 год.34 хв., а не в 8 год.10 хв., як зазначено в постанові серії НК № 194803 від 28.03.2018 р. Відеозаписи, відображені на файлах 2 та 3, мають дату та час їх створення у 2015 році, що немає ніякого відношення до події, яка відбувалася 28.03.2018 року. Таким чином, вважає що відеозаписи, надані відповідачем суду, як докази фіксації правопорушення не в автоматичному режимі, не можуть бути належними доказами вини ОСОБА_2, тому, що не підтверджують обєктивну сторону правопорушення, а саме час та місце скоєння правопорушення.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, додаткових доказів, письмових пояснень, заперечень суду не надав.

Представник позивача адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив їх задовольнити.

Відповідач інспектор Дніпровського ВП Камянського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3, в судове засідання не зявився, по час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Так, було встановлено, що 28.03.2018 року інспектором Дніпровського ВП Камянського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3, було складено постанову НК № 194803 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до якої, 28.03.2018 року о 08 год. 10 хв. було виявлено порушення Правил дорожнього руху України, а саме водій ОСОБА_2 1.1, автомобіля «Пежо Партнер Універсал» д.з.: АЕ 1825 НЕ рухаючись через міст лівобережного каналу зі сторони 10 мікрорайону в напрямку магазину «Сонячний» на регульованому перехресті по б-ру Будівельників та пр. Металургів на зелений знак світлофора здійснив маневр лівого повороту на пр. Металургів та не надав перевагу невстановленому пішоходові, який перетинав проїзну частину, чим порушив п. 16.2 розділу 16 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с.5, 39).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 268 КУпАП передбачає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Викладене свідчить про спростування посилань позивача в частині неможливості розгляду відповідачем справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП на місці вчинення адміністративного правопорушення. Застосування відповідачем ст. 252 КУпАП, з приводу того, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, не порушує процедури розгляду справи, а саме: порядку, визначеного ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Щодо вимог позивача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

У судовому засіданні було досліджено відеозапис, який згідно даних, зазначених у запереченні відповідача, був отриманий з камер спостереження «Дніпронет» (а.с.28). Однак, даний диск з відеозаписом не може бути прийнятий судом, як доказ у розумінні ст. 72 КАС України, щодо обставин вчинення ОСОБА_2 правопорушення.

Належним є доказ, відповідно до ст. 73 КАС України, який містить інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Враховуючи те, що відеозаписи, які надані відповідачем, не містять інформації щодо місця розташування відеокамери, дати та часу його здійснення, тому не можуть бути належним та допустимим доказом, у звязку з чим суд не може взяти їх до уваги та відхиляє.

Інші відео- або фото матеріали, які б підтверджували обставини виявленого правопорушення відповідачем не надані.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених статтею 251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Дані постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення самі по собі не є окремим доказом, адже відображають не фактичні обставини події, а думку особи, яка складає постанову, про ці події.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, серії НК № 194803 від 28.03.2018 року.

Суд вважає за необхідне зазначити, що з 15 грудня 2017 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України (у новій редакції) за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, отже на момент розгляду справи право суду на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачено нормою КАС України.

Відповідно до ч. 4 статті 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

На підставі абз. 2 ч.5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи відсутність підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (51842, Дніпропетровська область, Петриківський район, с.м.т. Миколаївка, вул. Берегова, буд. 130) до інспектора Дніпровського ВП Камянського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити. Визнати протиправною та скасувати постанову серії НК № 194803 у справі про адміністративне правопорушення від 28.03.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати компенсуються за рахунок держави, стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 08.06.2018 року.

Суддя Т.О. Решетник