Справа № 742/1536/18
Суддя: Коваленко А. В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/64/18
Єдиний унікальний № 742/1536/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., розглянувши справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону УПП в м.Краматорськ та м. Слов»янськ Потапенка Олександра Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

14.05.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суд з позовною заявою до інспектора роти № 4 батальйону УПП в м.Краматорськ та м. Слов»янськ Потапенка Олександра Олександровича в якій просить скасувати постанову серії ВР № 310561 від 10.05.2018 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Свої вимоги аргументує тим, що жодних порушень він не вчиняв, технічний стан транспортного засобу, яким він керував відповідав вимогам правил дорожнього руху. При винесенні постанови інспектор поліції на його заперечення не реагував. На місці вчинення правопорушення фіксації порушення не відбувалося. Крім того, зазначає, що винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу, що є порушенням його прав, оскільки справу відповідно до вимог ст..276 КУпАП необхідно розглядати за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративні правопорушення.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву в якій він не погоджується з позовними вимогами, при цьому зазначає, що під час винесення постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, ним було дотримано всіх вимог КУпАП. На підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП до відзиву додано диск з фотознімками на якому зображено автомобіль, яким керував ОСОБА_2 Відсутність в постанові відомостей про матеріали, які долучаються до постанови пояснює тим, що не мав можливості роздрукувати або перенести їх на лазерний носій на місці розгляду справи.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 14.05.2018 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи на 09год.00 хв. 25 травня 2018 року.

Ухвалою від 25.05.2018 року ,занесеною до журналу судового засідання, в зв»язку з неявкою в судове засідання позивача та ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, розгляд справи відкладено до 12 червня 2018 року 11 год 00 хв.

ІІІ. Позиції сторін.

В судове засідання позивач не з"явився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує .

Відповідач належним чином повідомлений про день і час розгляду справи розгляд справи в судове засідання не з»явився.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

10.05.2018 року постановою інспектора роти № 4 батальйону УПП в м.Краматорськ та м. Слов»янськ Потапенка Олександра Олександровича накладено стягнення на ОСОБА_2 за ч.1 статті 121 КУпАП у виді штрафу розміром 340 гривень.

Згідно постанови, 10.05.2018 року ОСОБА_2 керував автомобілем ТАТА LPT 613 державний номерний знак НОМЕР_1 в Слав»янському району т.М-03 Київ-Довжанський 673 км, у якому на одній осі встановлено шини різних моделей з різним малюнком протектора шин, чим порушив п.п.31.4.5 «г»Правил дорожнього руху.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до вимог статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 Кодекс адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.( Пункт 19 статті 4 КАСУ)

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю( стаття 5 КАСУ).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження( стаття 19 КАСУ).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів( стаття 77 КАСУ)

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності(стаття 245КУпАП).

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу(стаття 254).

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу(стаття 258).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами( стаття 251КУпАП).

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283КУпАП).

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання(стаття 279КУпАП).

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395(далі інструкція).

Пункт 1 та 2 розділу III Інструкції визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пункт 9 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»( далі Закону) зобов'язазує водія виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Стаття 41 Закону встановлює, що порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2013 р. № 111.

Ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил( Пункт 1.1)

Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам( п.31.4) : на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиновані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкції, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів(п.31.4.5 «г»).

Особи (далі ПДР України), які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Аналізуючи доводи позовної заяви, суд приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Суд зазначає, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб'єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Судами встановлено, що на підтвердження факту керування автомобілем на якому встановлені шини з різним малюнком протектора, відповідачем надано постанову серії ВР № 310561 та диск на якому містяться фотознімки, але відомості в постанові про адміністративне правопорушення про здійснення фото фіксації не зазначені.

Надаючи правову оцінку даним фотознімкам відеозапису, суд вважає за необхідне зазначити, що автомобіль, схожий на автомобіль позивача, дійсно знаходиться на даних знімках, але жодної інформації, яка свідчила б , що дані фотознімки було зроблено саме 10.05.2018 року та що вони були зроблені на 673 км автомобільної дорого Київ-Довжанський на диску не міститься. Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена з порушенням вимог статті 263 КУпАП , а саме не вказано технічний засіб, яким здійснено фотозйомку , що виключає можливість прийняття диск з фотознімками у якості належного доказу по справі.

Посилання відповідача, про неможливі долучити до постанови справи фотознімки, оскільки не мав можливості роздрукувати або перенести їх на лазерний носій на місці розгляду справи, суд не приймає до уваги, оскільки норми КУпАП зобов»язують відповідача внести до постанови відомості про здійснення фотозйомки з зазначенням технічного засобу на який здійснюється фотозйомка, а не долучення до матеріалів справи самих фотознімків чи диску з ними, а тому суд вважає, що позивач мав можливість і був зобов»язаний зазначити відомості про технічний засіб, яким здійснював фотознімки в постанові.

Натомість, суд не погоджується з доводами позивача, що відповідач не мав прав виносити постанову на місці виявлення правопорушення , оскільки Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до статті 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції повноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення порушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП.

Оцінюючи докази, на які посилається відповідач, як на підставу правомірності своїх дій, з урахуванням визнання фотознімків, які містяться на лазерному диску недопустимими доказами, суд вважає, що постанови про адміністративне правопорушення, яка є єдиним доказом, недостатньо для доведення поза розумним сумнівом винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 310561 від 10 травня 2018 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 245, 246,250, 251,271, 286 КАС України, суд-

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону УПП в м.Краматорськ та м. Слов»янськ Потапенка Олександра Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 310561 від 10.05.2018 року про застосування до ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, житель АДРЕСА_1), адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340, 00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його (її) проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.В.Коваленко