Справа № 804/205/2340/18
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 червня 2018 року Справа 804/205/2340/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В., перевіривши матеріали позовної заяви та заяву про усунення недоліків ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

15.05.2018 року від Ленінського районного суду м. Дніпропетровська до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі ухвали від 12.04.2018 року надійшла за підсудністю справа №205/2340/18 за позовом ОСОБА_1 до Правобережного управління Пенсійного Фонду про зобовязання Правобережне управління ПФ м. Дніпро нарахувати та сплатити за весь час з 02.01.2018 р. доплату за понаднормований стаж в розмірі 30 років, а не 20.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2018 року вказану позовну заяву залишено без руху, у звязку з недодержанням вимог, встановленими статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків, шляхом надання суду:

- оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 704,80 грн.;

- інформації щодо засобів звязку позивача та відповідача;

- інформації щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача;

- інформації щодо ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача;

- інформації щодо електронної пошти або електронної адреси відповідача;

- власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

29.05.2018 року на виконання ухвали суду від 18.05.2018 року позивач надав заяву, в якій частково усунув недоліки та просив суд:

- повернути справу №804/205/2340/18 до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська;

- розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

У заяві позивач зазначив, що він звільнений від сплати судового збору, оскільки предметом даного позову є захист соціальних, трудових та інших прав. Крім того, позивач вказав, що він звільнений від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Розглянувши заяву позивача про усунення недоліків суд зазначає наступне.

Пунктами 1 та 3 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу зазначених норм вбачається, що суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати за наявності клопотання сторони про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати та доказів, що підтверджують скрутний майновий стан сторони, яка заявляє дане клопотання.

Всупереч наведеним нормам, позивачем не надано до суду клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати та доказів, що підтверджують майновий стан позивача.

Зазначені обставини унеможливлюють прийняття судом процесуального рішення про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), зазначено, що «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який сплачується фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 704,80 грн.

З огляду на зазначене, з метою усунення недоліків позовної заяви, позивач має або сплатити судовий збір у розмірі 704,80 грн., або заявити клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з наданням доказів, що підтверджують скрутний майновий стан позивача.

Щодо доводів позивача про те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» суд зазначає, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Отже, Закон України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини, що виникли між позивачем та Правобережним обєднаним управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Приписами статті 121 КАС України визначено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З метою забезпечення доступу до правосуддя та надання можливості позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 704,80 грн. або клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з наданням доказів, що підтверджують скрутний майновий стан позивача, суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Щодо доводів ОСОБА_1 про необхідність повернення справи до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 20 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 20 КАС України передбачено вичерпний перелік адміністративних справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним. До вказаного переліку не входять справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Таким чином, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про зобовязання Правобережного обєднаного УПФУ в м. Дніпрі нарахувати та сплатити за весь час з 02.01.2018 р. доплату за понаднормований стаж в розмірі 30 років, а не 20, підлягають розгляду Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Крім того, суд зазначає, що на підставі частин 1 та 2 статті 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Отже, клопотання ОСОБА_1 про повернення справи до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд зазначає, що дане клопотання буде розглянуто судом під час прийняття рішення про відкриття провадження у справі.

У звязку з перебуванням судді Бондар М.В. у відрядженні та відпустці, ухвала постановлена у перший робочий день судді.

Керуючись ст.ст. 20, 30, 121, 169 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повернення справи до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали позивачем шляхом надання до суду оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 704,80 грн. або клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з наданням доказів, що підтверджують скрутний майновий стан позивача.

Копію ухвали невідкладно направити на адресу позивача.

Розяснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2