Справа № 161/6536/18
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6536/18
Провадження № 2-а/161/324/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року місто ОСОБА_1 міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Турук І.Р.

з участю:

позивача - ОСОБА_2,

представників позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за позовною заявою ОСОБА_2 до інспектора роти №3 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №3 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (далі інспектор УПП) ОСОБА_4 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, що 20 квітня 2018 року відповідачем було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії АР № 448830 за ч. 1 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП (далі постанова) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вважає дану постанову незаконною та такою, що суперечить нормам КУпАП та вимог законодавства щодо оформлення постанови по справі про адміністративне правопорушення. Вказує, що відповідачем, при розгляді справи порушеного його право на захист, передбачене ст..268 КУпАП, відповідач належним чином не переконався у наявності його вини у вчиненні правопорушення та безпідставно притягнув до адміністративної відповідальності, було порушено встановлений КУпАП порядок розгляду справи та винесення постанови.

З врахуванням наведеного та уточнених в ході розгляду справи позовних вимог, просить суд скасувати оскаржувану постанову, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Ухвалою суду від 02 травня 2018 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

У встановлений в ухвалі строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнаються за їх безпідставністю, оскільки, працівники поліції діяли у відповідності до вимог чинного законодавства під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримав, з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково суду пояснив, що ввечері 20.04.2018 року коли перебував за кермом службового автомобіля, до нього підійшов відповідач, представившись інспектором поліції, та безпідставно звинуватив його у порушенні вимог Правил дорожнього руху України. Просив суд позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 позов свого довірителя підтримала, з підстав, зазначених у позовній заяві. Суду пояснила, оскаржувана постанова не ґрунтується на належних доказах, відповідач безпідставно прийняв рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Просила суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав із підстав, зазначених у відзиві. Зазначив, що діяв у відповідності до вимог закону, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_5 в минуломусудовому засіданні позов не визнала з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Суду пояснила, що дії інспектора УПП ОСОБА_4 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідали вимогам Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух» та Правил дорожнього руху України. Вказує, що позивачу належним чином забезпечено право на захист, було роз?яснено його права, повідомлено про розгляд справи та оголошено про прийняте рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 квітня 2018 року інспектором УПП ОСОБА_4 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії АР № 448830 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с.18).

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому відповідно до ч.1 цієї ж статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом «CHEVROLET AVEO», номерний знак НОМЕР_1 (далі автомобіль «CHEVROLET AVEO»), 20 квітня 2018 року о 21 год. 21 хв. під час руху по вул. Електроапаратній, в місті Луцьку, керував транспортним засобом, у якого не горіла лампа лівої фари у режимі ближнього світла в темну пору доби, та на законну вимогу не пред?явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, а також поліс обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, скоївши адміністративне правопорушення, чим порушив п.п. 2.1., 2.4., 31.4.3 «в» ПДР України.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби).

В свою чергу, частиною першою статті 126 КУпАП також передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом п.п.2.1, 2.4 ПДР, в їх системно зв?язку, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі та на вимогу поліцейського зупинитися з дотриманням вимог цих Правил та пред'явити для перевірки такі документи: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 31.4. ПДР зазначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, коли не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла (підпункт 31.4.3. «в»).

Таким чином, проаналізувавши зазначені правові норми, суд дійшов висновку, що на вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов'язаний пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, та позбавлений права експлуатувати автомобіль із технічними несправностями, в тому числі і щодо світлових пристроїв .

Позивачем та відповідачем надано суду відеозаписи щодо обставин вчинено порушення, обставин події, порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності (а.с. 6, 16), які на думку суду, є належним та допустимим доказом, у розумінні положень ст. 251 КУпАП, ст.ст.72, 99 КАС України.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з реєстраторів автомобіля та нагрудних реєстраторів поліцейських (а.с.16) вбачається, що факт порушення вищевказаних вимог ПДР належним чином зафіксовано працівниками поліції.

Зокрема, вбачається, що на зустріч патрульному автомобілю в темну пору доби, рухався автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», в якого не працювала ліва лампа фари у режимі ближнього світла, в подальшому автомобіль працівників полії наздогнав вказаний автомобіль із написом «телекомпанія ОСОБА_6», який зупинився, а працівник поліції підійшов до автомобіля з боку водія, який за декілька секунд заглушив мотор та вийшов з автомобіля (а.с.16 - диск №1 відео файл «відео3»).

В подальшому водій автомобіля «CHEVROLET AVEO», який згодом назвався ОСОБА_2 відмовився перевірити роботу лівої фари та на неодноразові вимоги інспекторів поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відмовився предявити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Внаслідок таких дій ОСОБА_2 через 25 хв після зупинки був затриманий працівниками поліції та доставлений у відділок поліції (а.с.16 - диск №1 відео файл «»).

Із зазначених відеозаписів чітко вбачається, що позивач керував саме тим автомобілем марки «CHEVROLET AVEO», який у момент фіксації порушення поліцейськими на відео реєстратор автомобіля, рухався на зустріч патрульному автомобілю, в подальшому ОСОБА_2 також підтвердив цю обставину поліцейським (а.с.6 відео файл «0-02-05……» 4 хв. 10 сек.). Зазначена обставина також підтверджується поясненнями самого позивача в судовому засіданні, який вказав, що бачив як автомобіль поліції із включеними маячками рухається позаду його автомобіля, проте думав, що поліція їде за ним випадково.

В подальшому позивач у відділку поліції предявив інспекторам поліції посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль для встановлення його особи (а.с.16 - диск №2: відео файл «1» 8 хв 26 сек., відео файл «» 16 хв. 38 сек.). Отже, ОСОБА_2, маючи при собі усі необхідні документи на місці зупинки, свідомо знехтував неодноразовими вимогами працівників поліції щодо пред?явлення цих документів.

Таке пред'явлення зазначених документів позивачем в ході написання ОСОБА_2 письмових пояснень у відділку поліції під час притягнення до відповідальності, на думку суду, не виключає адміністративну відповідальність за дії позивача, якими він вже вчинив склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Вказані обставини також підтверджуються показаннями допитаних в судовому засідання відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_7, які суду показали, що 20.04.2018 року в темну пору доби під час патрулювання разом, помітили як назустріч проїхав автомобіль, в якому не горіла передня фара в режимі ближнього світла. Почавши переслідування та наздогнавши автомобіль в районі вулиці Електроапаратної в місті Луцьку, подавши звуковий сигнал, зупинили автомобіль. Особисто бачили як ОСОБА_2 вийшов з місця водія зазначеного автомобіля. В подальшому позивач не виконав їх неодноразову вимогу предявити документи та перевірити режим роботи фари, а тому був затриманий та доставлений у відділок поліції, де щодо нього була складена оскаржувана постанова.

Додатково ОСОБА_7 суду пояснила, що була допитана як свідок інспектором поліції ОСОБА_4 з приводу обставин, відомих їй щодо вчинених ОСОБА_2 порушень та написала відповідний рапорт із поясненнями (а.с.19).

Не ґрунтуються на вимогах закону доводи позивача, адресовані працівникам поліції, про те, що його особу без додаткових на те документів можуть посвідчити його колеги по роботі, присутні разом із ним. Зокрема, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», особа встановлюється не зі слів, а лише на підставі документів, зокрема, паспорта громадянина України та для виїзду за кордон, посвідчення водія.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вина позивача у вчиненні зазначених порушень доведена повністю, а тому доводи останнього та його представника у судовому засіданні про невинуватість ОСОБА_2 є безпідставними.

Позивач також посилався на порушення його права на захист, оскільки, відразу вимагав присутності на місці події адвоката. Як встановлено судом із вищевказаних доказів, протягом 25 хв після зупинки працівниками поліції, адвокат позивача на місці події не з?явився. В подальшому у відділку поліції справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності розглянута в присутності адвоката ОСОБА_3, яка допомагала ОСОБА_2 у написанні письмових пояснень, заявляла усні клопотання в ході розгляду справи, була ознайомлена із змістом оскаржуваної постанови (а.с.6, 16).

Враховуючи тривалість відсутності адвоката позивача безпосередньо на місці події (понад 25 хв), а також те, що в подальшому адвокат був присутній на розгляді справи, будь-яких порушень прав позивача з боку працівників поліції на відеозаписах не зафіксовано, а тому суд вважає доводи сторони позивача про порушення його права на захист безпідставними.

Судом встановлено, і це вбачається із відеозаписів (а.с.6, 16), що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувався у відділку поліції після затримання позивача.

ОСОБА_2 та його адвокат були ознайомлені із відеозаписом факту порушення із відео реєстратора в патрульному автомобілі, розяснено позивачу в повній мірі передбачені ст..268 КУпАП права, доведено до відому про факт розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, надано можливість надати письмові пояснення.

Доводи представника позивача щодо ненадання для ознайомлення відеозаписів із нагрудних камер поліцейських під час розгляду відповідачем справи, в даному випадку не впливають на правильність дій відповідача. Вирішуючи питання щодо притягнення позивача до відповідальності, відповідач повідомив ОСОБА_2 та його адвоката, що взяв до уваги відеозапис з реєстратора патрульного автомобіля та показання і рапорт інспектора поліції ОСОБА_7, яка в даному судовому засіданні підтвердила зазначені обставини.

У зв?язку з повідомленням відповідача про коло доказів, якими, на його думку доводиться вина ОСОБА_2 у вищезазначених правопорушеннях, будь-яких інших клопотань в подальшому ні позивач, ні його адвокат не заявляли. Вказана обставина також підтверджується оглянути судом відеозаписами (а.с.6,16).

Посилання представника відповідача ОСОБА_3, яка одночасно була адвокатом позивача під час притягнення до адміністративної відповідальності, на ту обставину, що відповідач не роз?яснив стороні позивача суть та належність доказів в розумінні ст.251 КУпАП, зокрема щодо значення в якості доказу рапорту інспектора поліції ОСОБА_7, суд не приймає до уваги. Зокрема, відповідачем роз?яснено позивачу та адвокату усі права, а адвокат в силу вимог ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зобов?язаний підвищувати свій професійний рівень для надання ефективної юридичної допомоги клієнту та бути обізнаним із нормами законодавства, що стосуються надання такої допомоги.

За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку будь-яких порушень вимог закону під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектор УПП ОСОБА_4 не допустив, оскільки, діяв неупереджено, підставно взяв до уваги усі докази, що передбачені ст. 251 КУпАП та дотримався визначеного ст.279 КУпАП порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що інспектор УПП ОСОБА_4 при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, у відповідності до вимог ч.2 ст.2 КАС України, в зв'язку з чим на підставі ч.3 ст. 286 КАС України позовну заяву слід залишити без задоволення за необґрунтованістю, а оскаржувану позивачем постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_2 до інспектора роти №3 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Залишити без змін постанову серії АР № 448830 від 20 квітня 2018 року інспектора роти №3 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП ОСОБА_2 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п?ять) грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_6