Справа № 812/1142/18
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1142/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Колективного підприємства «Лисичанський завод залізобетонних виробів» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) до Колективного підприємства «Лисичанський завод залізобетонних виробів» (далі - відповідач, КП «ЛЗЗБВ»), в якому позивач просить стягнути з відповідача адміністративно-господарську санкцію за 2017 рік у сумі 153798,97 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 17.04.2018 по 17.04.2018 у розмірі 85,96 грн., разом 153884,93 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне.

02 березня 2018 року позивачем направлено до державної служби зайнятості запит про надання відповідачем інформації про вільні робочі місця (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю, а також про випадки відмови у працевлаштуванні осіб, направлених для працевлаштування та здійснення роботодавцем замовлення на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю у разі відсутності фахівців з потрібними професіями серед застрахованих у державній службі зайнятості осіб з інвалідністю.

19 березня 2018 року на адресу позивача надійшла відповідь на запит, з якої вбачається, що відповідач у 2017 році щомісячно подавав до служби зайнятості інформацію про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, відмов підприємства у працевлаштуванні осіб з обмеженими фізичними можливостями за направленням центру зайнятості не було, замовлень щодо професійного навчання або підготовки не надходило від роботодавця. Отже, на думку позивача, відповідачем здійснено не всі можливі заходи для працевлаштування осіб з інвалідністю, адже, у разі подання державній службі зайнятості лише інформації про попит на робочу силу (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю (форма 3-ПН) не можна вважати, що роботодавець зробив усе можливе для працевлаштування фахівця з інвалідністю.

Відповідач не здійснив усіх заходів щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю.

Враховуючи інформацію за звітом 10-ПІ за 2017 рік, який був надісланий відповідачем, на думку позивача, вбачається не виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році відповідачем, у зв'язку з чим останньому нарахована адміністративно-господарська санкція у розмірі 153798,96 грн., яку відповідач, на підставі норми ч.4 ст.20 ЗУ "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" повинен був сплатити до 15 квітня 2018 року, про що був повідомлений листом від 02.03.2018 за № 03-10/269.

У зв'язку з тим, що адміністративно-господарські санкції сплачені не були, позивачем здійснено розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати адміністративно-господарської санкції з 17.04.2018 по 17.04.2018 з урахуванням облікової ставки НБУ у розмірі 17 % річних за кожен день прострочення.

Позивач зазначає, що відповідачем було порушено норми законодавства, яке регулює працевлаштування осіб з інвалідністю, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача адміністративно-господарську санкцію за 2017 рік у сумі 153798,97 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 17.04.2018 по 17.04.2018 у розмірі 85,96 грн., разом 153884,93 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав, про що через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 07.05.2018 за вхідним реєстраційним № 10715/2018 подав відзив на позовну заяву (а.с. 29-31), в якому зазначено, що згідно звіту форми №10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік, своєчасно поданого до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу (осіб) становить 195 осіб; з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складає 4 особи; кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях становить 8 осіб. В 2017 році відповідачем було виділено та створено 5 вакантних робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, що перевищує норматив, оскільки з врахуванням вже працюючих на підприємстві інвалідів в кількості 4 особи, складає в загальному підсумку 9 робочих місць для осіб з інвалідністю. Щомісячно протягом 2017 року КП «ЛЗЗБВ» повідомляло Лисичанський МЦЗ про наявність на підприємстві 5 (п'яти) вакансій для осіб з інвалідністю, що підтверджуються копіями звітів Форми №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за всі дванадцять місяців 2017 року, в яких зокрема вказані характеристики вакансій та вимоги до претендентів (спеціальність, кваліфікація, стаж роботи), режим роботи (1-денний робочий тиждень, 7 годин), характер роботи (постійна), умови праці (оптимальні) тощо. При цьому випадків відмови у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, направлених Лисичанським центром зайнятості або які б самостійно зверталися безпосередньо до нашого підприємства жодного разу не було. Щомісячно підприємство звітувало до Лисичанського центру зайнятості про наявність вакантних робочих місць для інвалідів. При цьому випадків відмови відповідачем у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, жодного разу не було. Разом з тим, обов'язок з пошуку підходящої інваліду роботи згідно Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів» покладено на Державну службу зайнятості України. На підставі викладеного, представник відповідача вважає, що заявлені позовні вимоги є безпідставні, а тому просив суд відмовити у їх задоволенні.

14.05.2018 позивач на адресу суду надіслав письмову відповідь на відзив (а.с.104-107).

Представник відповідача 18.05.2018 через відділ діловодства та обліку звернень громадян в порядку ст.164 КАС України надав заперечення (а.с.115-116).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в письмовому провадженні відповідно до вимог частини дев'ятої статті 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 КАС України, суд встановив такі обставини справи.

Колективне підприємство «Лисичанський завод залізобетонних виробів» ідентифікаційний код 01235834 зареєстровано у якості юридичної особи 27.01.1995 № 0000643 (а.с.32-33), зареєстроване у якості роботодавця Луганським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів 25.09.2009 за № 44/118/20, що підтверджується довідкою про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 28.09.2009 № 108 (а.с.13).

Згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів КП «ЛЗЗБВ» за 2017 рік від 19.02.2018 форми № 10-ПІ, наданого до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 195 осіб, з них кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 8 осіб ( 4% від 195 осіб) (а.с.14).

Відповідно до розрахунку, за невиконання відповідачем нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю за 2017 рік позивачем нараховано адміністративно-господарську санкцію у розмірі 153798,97 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у сумі 85,96 грн. за 4-ри нестворені місця для інвалідів, (а.с.21).

Листом від 02.03.2018 № 03-10/269 позивач попередив відповідача про нарахування адміністративно - господарської санкції у розмірі 153798,96 грн. та направив повідомлення поштовим відправленням (а.с.16-17).

На запит Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 02.03.2018 № 04-02/265 Лисичанським міським центром зайнятості надано інформацію, якою повідомлено, що Колективне підприємство «Лисичанський завод залізобетонних виробів» протягом 2017 року надавало звіти "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" за формою 3-ПН, на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю. Протягом 2017 року замовлень до Лисичанського міського центру зайнятості на професійне навчання або підготовку осіб з інвалідністю в 2017 році від КП «ЛЗЗБВ» не надходило (а.с.20).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з

інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 №875-ХII (далі - Закон № 875), в редакції чинній на час спірних правовідносин, що виникли між сторонами.

За змістом статті 20 Закону №875 Фонду соціального страхування захисту інвалідів надано право на стягнення санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю.

Згідно частини 1 статті 19 Закону №875 для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

За змістом частин 2 та 3 статті 19 Закону №875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю; самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Частинами 9 та 10 статті 19 Закону №875 передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, а у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Отже, виходячи з наведених вимог закону, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов'язком займатися пошуком осіб з інвалідністю для працевлаштування.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, в постанові від 20 червня 2011 року по справі №21-60а11, від 26 червня 2012 року по справі №21-105а12, від 02 квітня 2013 року по справі №21-95а13, від 16 квітня 2013 року по справі №21-81а13.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону №875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (частина 2 статті 20 Закону №875).

Виділення і створення відповідачем у 2017 році робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, підтверджується штатним розписом КП «Лисичанський завод залізобетонних виробів» за чотири квартали 2017 року, яким передбачено 5 вакантних робочих місць для інвалідів: у структурному підрозділі «Березівський крейдовий кар'єр» - 3 робочих місця слюсаря-ремонтника та 2 робочих місця слюсаря-сантехніка (а.с.79-102).

Відповідно до інформації зазначеної у звіті за 2017 рік про зайнятість та працевлаштування інвалідів, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу складає 195 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників , яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 4 особи, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" складає 8 осіб, сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів - 153798,96 грн. (а.с.42).

Відповідно до п.5 Порядку подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії), затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України 31.05.2013 №316 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за №988/23520, 5 форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Відповідачем на виконання Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70, щодо надання до центру зайнятості інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів, у відповідності із Порядком подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 №316 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за №988/23520, своєчасно було подано до Лисичанського міського центру зайнятості звітність форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" за 2017 рік. З січня 2017 року відповідач щомісяця подавав таку звітність (а.с.44-78).

У вищевказаних звітах роботодавцем було визначено потребу в робочій силі (вакансії) у кількості п'яти вакансій, тобто відповідач створив робочі місця для осіб з інвалідністю в необхідній кількості (для чотирьох працюючих осіб та п'ять вакансій) про що надавав інформацію до місцевого центру зайнятості у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідачем також було надано до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів КП «ЛЗЗБВ» за 2017 рік від 19.02.2018 форми № 10-ПІ, де зазначено про кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 8 осіб (а.с.42).

Таким чином, суд вважає, що відповідачем дотримано законодавчо встановлений обов'язок щодо створення ним необхідної кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році, оскільки фактично створено 9 таких робочих місць.

Листом від 14.02.2018 № 8/05-770 Лисичанський міський центр зайнятості надав інформацію, з якої вбачається, що протягом 2017 року Колективне підприємство «Лисичанський завод залізобетонних виробів» взяло участь у наступних заходах: 20.12.2017 у семінарі на тему: "Виконання нормативу працевлаштування соціально незахищених категорій населення. Надання звітності". 19.07.2017 у семінарі на тему: «Презентація послуг, що надаються службою зайнятості, у т.ч. щодо вирішення питань зайнятості інвалідів». 12.04.2017 у семінарі за участю УПФУ та ГУ Держпраці у Луганській області на тему "Легалізація зайнятості, трудові відносини з працівниками, у т.ч. осіб з інвалідністю, мінімальна заробітна плата та гарантії її забезпечення. Відповідальність за порушення трудового законодавства". 01.12.2017 з нагоди міжнародного дня людей з інвалідністю ЛМЦЗ проводив «День інформування» для інформування громадян щодо послуг, які надає служба зайнятості особам з обмеженими фізичними можливостями. В рамках Дня інформування також відбувся ярмарок вакансій для осіб з інвалідністю. КП «Лисичанський завод залізобетонних виробів» представляла інспектор з кадрів Кучук Т.А. (а.с.117).

Доказів того, що КП «ЛЗЗБВ» відмовило у працевлаштуванні хоча б одній особі з обмеженими можливостями (особі з інвалідністю), яка до нього звернулася, або що центром зайнятості направлялися відповідні особи, але не були працевлаштовані з його вини, суду надано не було.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 218 ГК України підставою настання господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб'єкта господарювання вини у вчиненні такого порушення та, якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов'язком займатися пошуком таких осіб для працевлаштування, при цьому відповідальність за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, наступає у разі, якщо відповідач не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постановах від 02.04.2013 у справі № 21-95а13 та від 26.06.2012 у справі № 21-105а12.

Оскільки звітність від КП «ЛЗЗБВ» у 2017 році за формою 3-ПН надавалася до центру зайнятості, в яких, зокрема, вказані характеристики вакансій та вимоги до претендентів, режим роботи , характер роботи, умови праці та відсутні докази того, що КП «ЛЗЗБВ» відмовило у працевлаштуванні хоча б одній особі з обмеженими можливостями (особі з інвалідністю), яка до нього звернулася, або що центром зайнятості направлялися відповідні особи, які не були працевлаштовані з його вини, суд приходить до висновку, що дії відповідача у своїй сукупності свідчать про відсутність вчинення ним правопорушення у сфері господарювання, передбаченого частиною першою статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні".

Таким чином, суд вважає, що КП «ЛЗЗБВ» вжило усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у необхідній кількості, та, відповідно, безпосереднього працевлаштування осіб з інвалідністю на вказані робочі місця, а тому воно не може бути притягнуте до відповідальності.

Позивач не надав суду доказів на спростування зазначених обставин.

На підставі викладеного, відсутні підстави для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені.

В задоволенні позову слід відмовити за необгрунтованістю.

Відповідно до статті 139 КАС України відсутні правові підстави для повернення судового збору позивачу чи його стягнення з відповідача на користь позивача, тому це питання судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 7-9, 19, 20, 32, 72-77, 90, 139, 205, 241-246, 250, 255, 295, пунктом 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Колективного підприємства «Лисичанський завод залізобетонних виробів» про стягнення адміністративно-господарських санкцій в розмірі 153798,97 грн та пені в розмірі 85,96 грн відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 05 червня 2018 року.

Суддя В.С. Шембелян