Справа № 826/8244/17
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року № 826/8244/17

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Смолія І.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Енергоконструкція" до Державного реєстратора КП "Центр державної реєстрації" Яценко Ольги Миколаївни, треті особи ОСОБА_2, ліквідатор ТОВ "Спецбудсервіс-УА", Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство "Енергоконструкція" (далі - позивач) з позовом до Державного реєстратора КП "Центр державної реєстрації" Яценко Ольги Миколаївни (далі - відповідач), треті особи ОСОБА_2, ліквідатор ТОВ "Спецбудсервіс-УА", Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі - треті особи) про скасування рішення про державну реєстрацію припинення юридичної особи - ТОВ "Спецбудсервіс-УА", здійснену 16.06.2017, номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи - 3002553.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що запис в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців № 3002553 від 16.06.2017 про державну реєстрацію припинення ТОВ "Спецбудсервіс-УА", внесений Державним реєстратором КП "Центр державної реєстрації" Яценко Ольгою Миколаївною протиправно, з порушенням вимог чинного законодавства. Вказане, в свою чергу, мало своїм наслідком порушення інтересів позивача та спричинило шкоду у розмірі непогашених кредиторських вимог.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив розгляд справи проводити у його відсутність. З надісланих на адресу суду письмових заперечень вбачається, що відповідач проти задоволення позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа - ОСОБА_2, ліквідатор ТОВ "Спецбудсервіс-УА", в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав письмові заперечення на позовну заяву, з яких вбачається, що останній проти задоволення позовних вимог заперечує, вважає їх безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні.

Представники Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації та ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києвф в судове засідання не з'явились, будь-яких пояснень чи заперечень суду не надав.

У судовому засіданні судом, згідно з частинами четвертою, шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (Кодекс адміністративного судочинства України у редакції від 06.07.2005 року №2747-IV, що діяла на момент постановлення ухвали), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

До КП "Центр державної реєстрації" 11.04.2017 звернувся представник ТОВ "Спецбудсервіс-УА" з пакетом документів для вчинення реєстраційної дії з внесення рішення про припинення юридичної особи, прийнятого її учасниками, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань.

16.06.2017 відповідачем здійснено запис про державну реєстрацію припинення ТОВ "Спецбудсервіс-УА" за номером №3002553 без повернення суми боргу.

Не погоджуючись з таким рішенням державного реєстратора, позивач, вважаючи порушеним своє право на отримання кредиторський заборгованості, звернувся до суду з даним позовом.

Абзацом другим статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації, нотаріус. Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу освіту, відповідає кваліфікаційним вимогам, визначеним Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації (крім нотаріусів), та нотаріус. Державний реєстратор: приймає документи; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів; перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації; проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; веде Єдиний державний реєстр; веде реєстраційні справи; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Оскільки у даному спорі відповідач при вчиненні реєстраційної дії здійснював публічно-владні управлінські функції і спір виник у зв'язку із виконанням державним реєстратором зазначених функцій, відтак даний спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

З позовної заяви позивача вбачається, що останній не погоджується з реєстраційною дією відповідача про припинення юридичної особи - ТОВ "Спецбудсервіс-УА", оскільки не було задоволено його вимоги про стягнення кредиторської заборгованості, та взагалі не були розглянуті ліквідаційною комісією.

Правовідносини, з приводу яких виник спір, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Так, згідно з частиною дванадцятою статті 17 Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" для державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації на підставі рішення про припинення юридичної особи, прийнятого учасниками юридичної особи або відповідного органу юридичної особи, а у випадках, передбачених законом, - рішення відповідних державних органів, або судового рішення про припинення юридичної особи, не пов'язаного з її банкрутством, після закінчення процедури припинення, але не раніше закінчення строку заявлення вимог кредиторами, подаються такі документи:

1) заява про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації;

2) довідка архівної установи про прийняття документів, що відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню.

Як свідчить Протокол №7 Загальних зборів учасників ТОВ "Спецбудсервіс-УА" від 11.04.2017 на порядку денному Загальних зборів учасників були поставлені питання про припинення товариства, шляхом його ліквідації у добровільному порядку; про призначення голови ліквідаційної комісії товариства; про строки проведення ліквідаційної процедури товариства; про уповноваження керівника на проведення всіх необхідних реєстраційних дій товариства.

За результатами розгляду зазначених питань, прийнято рішення про припинення товариства як юридичну особу, шляхом його ліквідації у добровільному порядку, відповідно до чинного законодавства; призначити голову ліквідаційну комісію - генерального директора товариства - ОСОБА_2 та зобов'язано останнього здійснити всі необхідні заходи, пов'язані з внесенням відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з правом передоручення третім особам.

ТОВ "Спецбудсервіс-УА", звертаючись 16.06.2017 до КП "Центр державної реєстрації", для реєстрації припинення юридичної особи у відповідності до вимог статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" надав відповідачу заяву про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, довідку архівної установи про прийняття документів, що відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню, оригінал документу, що засвідчує повноваження уповноваженої особи.

Разом з тим, заперечуючи проти реєстраційної дії щодо припинення юридичної особи ТОВ "Спецбудсервіс-УА", позивачем не доведено належними доказами та не обґрунтовано нормами чинного законодавства підстав вважати, що відповідач - державний реєстратор при вчиненні реєстраційної дії припинення юридичної особи в результаті її ліквідації на підставі рішення про припинення юридичної особи, прийнятого учасниками юридичної особи або відповідного органу юридичної особи, повинен перевірити чи провести перевірку виконання головою ліквідаційної комісії своїх обов'язків щодо розрахунків з кредиторами такого підприємства.

Отже, суд вважає під час проведення реєстраційної дії щодо проведення державної реєстрації припинення юридичної особи, як і державним реєстратором так і третьою особою було дотримано процедуру та порядок визначений Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців включає, зокрема, перевірку комплектності документів, які подаються державному реєстратору, та повноти відомостей, що вказані в реєстраційній картці; перевірку документів, які подаються державному реєстратору, на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації; внесення відомостей про юридичну особу або фізичну особу-підприємця до Єдиного державного реєстру; оформлення і видачу виписки з Єдиного державного реєстру.

Також зазначеним Законом передбачено, що відповідальність за достовірність відомостей, що подаються до органів державної реєстрації несе заявник. Водночас, чинним законодавством України на державних реєстраторів не покладено обов'язку перевіряти достовірність відомостей, що надходять від заявника, крім тих, що безпосередньо зазначені в цьому Законі.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», підставами для відмови у державній реєстрації є випадки, коли:

1) документи подано особою, яка не має на це повноважень;

2) у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії;

3) у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення про арешт корпоративних прав - у разі державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у зв'язку із зміною частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи;

4) не усунуто підстави для зупинення розгляду документів протягом встановленого строку;

5) документи суперечать вимогам Конституції та законів України;

6) документи суперечать статуту громадського формування;

7) порушено встановлений законом порядок створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи;

8) невідповідність найменування юридичної особи вимогам закону;

9) щодо засновника (учасника) юридичної особи, що створюється, проведено державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації;

10) щодо юридичної особи, стосовно якої подано заяву про державну реєстрацію змін до відомостей Єдиного державного реєстру, пов'язаних із зміною засновників (учасників) юридичної особи, проведено державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації;

11) документи для державної реєстрації припинення юридичної особи подані:

раніше строку, встановленого цим Законом;

щодо юридичної особи, що припиняється в результаті її ліквідації та є засновником (учасником) інших юридичних осіб та/або має не закриті відокремлені підрозділи, та/або є засновником третейського суду;

в Єдиному державному реєстрі відсутній запис про державну реєстрацію юридичної особи, утвореної шляхом реорганізації в результаті злиття, приєднання або поділу;

щодо акціонерного товариства, стосовно якого надійшли відомості про наявність нескасованої реєстрації випуску акцій;

щодо юридичної особи - емітента цінних паперів, стосовно якого надійшли відомості про наявність нескасованих випусків цінних паперів;

щодо юридичної особи, що ліквідується, стосовно якої надійшли відомості про наявність заборгованості із сплати податків і зборів та/або наявність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

щодо юридичної особи, що реорганізується, стосовно якої надійшли відомості про наявність заборгованості із сплати податків і зборів та/або наявність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та відсутній узгоджений план реорганізації юридичної особи;

щодо юридичної особи, стосовно якої надійшли відомості про наявність заборгованості із сплати страхових коштів до Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування;

щодо юридичної особи, що припиняється в результаті ліквідації, стосовно якої надійшли відомості про відкрите виконавче провадження;

щодо юридичної особи, стосовно якої відкрито провадження у справі про банкрутство.

На момент вчинення оскаржуваної дії жодна з наведених обставин не існувала, відтак, державним реєстратором правомірно та у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» було проведено реєстраційну дію №3002553 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи у зв'язку з ліквідацією.

Крім цього, державний реєстратор не наділений повноваженнями визнавати недійсним рішення загальних зборів учасників юридичної особи, відтак, він діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Щодо тверджень позивача про те, що оскаржувану реєстраційну дію вчинено державним реєстратором без врахування наявної кредиторської заборгованості позивача, раніше строку, встановленого Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для заявлення вимог кредиторів, слід зазначити наступне.

Відповідно до Протоколу Загальних Зборів учасників ТОВ "Спецбудсервіс-УА" від 11.04.2017 №7 встановлено, що кредитори вправі заявляти до ТОВ "Спецбудсервіс-УА" вимоги протягом двох місяців з дня оприлюднення повідомлення про прийняття рішення про ліквідацію Товариства.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ним органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації внесено 11.04.2017.

Відповідно до частини п'ятої статті 105 Цивільного кодексу України строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Згідно з вимогами статті 111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує подання державному реєстраторові документів, передбачених законом для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в установлений законом строк.

Відповідно до статті 112 Цивільного кодексу України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред'явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно. Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Відповідно до пункту 26 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема дані про перебування юридичної особи у процесі припинення, у тому числі дані про рішення щодо припинення юридичної особи, відомості про комісію з припинення (ліквідатора, ліквідаційну комісію тощо) та про строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог.

При цьому, ані позивач, ні інша особа не зверталась до суду з позовом чи з заявою до державного реєстратора про скасування запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ним органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації внесено чи внесення до нього змін.

Відтак, відсутні підстави вважати, що оскаржувану реєстраційну дію вчинено державним реєстратором поза строком, встановленим Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" для заявлення вимог кредиторів, оскільки оскаржувана реєстраційна дія вчинена 26.06.2017 року, тоді як відомості про рішення засновників (учасників) юридичної особи щодо припинення юридичної особи внесено 11.04.2017.

Безпідставними є також і доводи позивача про порушення його прав оскаржуваною реєстраційною дією, які він обґрунтовує тим, що внаслідок реєстрації припинення юридичної особи не може реалізувати свого права на задоволення кредиторських вимог, оскільки реєстрація припинення відбулась з порушенням порядку та на підставі даних голови ліквідаційної комісії, які не відповідають дійсності.

Так, в матеріалах справи відсутні докази порушення рішенням відповідача прав та інтересів позивача, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства припинення юридичної особи не звільняє останню від відповідальності за невиконання грошових зобов'язань, взятих на себе під час перебування в статусі юридичної особи.

Крім того, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості у ТОВ "Спецбудсервіс-УА" перед ним.

Суд надаючи оцінку спірним правовідносинам та визначаючись щодо заявлених позовних вимог позивача, також вважає тза необхідне зазначити наступне.

За приписами статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 5 кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Виходячи із змісту зазначеної норми процесуального закону, передумовою звернення до суду є суб'єктивне переконання особи (позивача) у порушенні її прав суб'єктом владних повноважень у конкретних публічно - правових відносинах. Тобто переконання у тому, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї оскаржуваним рішенням протиправно покладено певний обов'язок. При цьому, у разі відповідного звернення юридичної особи суд при розгляді справи надає оцінку доводам щодо наявності порушення суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах.

Такий висновок повністю узгоджується із нормами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Аналіз положень частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що завдання адміністративного судочинства визначаються через: мету судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, факт порушення повинен мати місце саме у публічно правових відносинах позивача із відповідачем (суб'єктом владних повноважень), при здійсненні останнім владних управлінських функцій.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання адміністративного судочинства. Якщо при розгляді справи не встановлено факту порушення прав чи інтересів позивача, то навіть у разі, якщо рішення суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстави для задоволення позову та їх скасування відсутні. Тобто, звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Зазначений висновок повністю узгоджується із практикою Верховного Суду України. Так, у постанові від 10.04.2012 року (справа № 21-1115во10) Верховний Суд зазначив, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його дій можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням чи діями.

Як зазначалося, позивач оскаржує запис державного реєстратора про включення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про юридичну особу ТОВ "Спецбудсервіс-УА", що пов'язані та стосуються саме зазначеної юридичної особи.

Суд звертає увагу на те, що оскаржуване рішення про внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису за своєю правовою природою є ненормативним актом індивідуальної дії, який породжує правові наслідки лише для ТОВ "Спецбудсервіс-УА", а не позивача у даній справі.

Так, в абзаці четвертому пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06ю1997 №2-зп у справі № 3/35-313 (справа про акти органів Верховної Ради України) вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

Таким чином, враховуючи, що оскаржуване рішення (запис) про включення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про юридичну особу ТОВ "Спецбудсервіс-УА" породжують лише зміни у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань інформації відносно ТОВ "Спецбудсервіс-УА", суд дійшов висновку, що таке рішення (запис) відповідача безпосередньо не змінюють правовий стан позивача у справі.

Отже, з огляду на те, що позивач із відповідачем безпосередньо у публічно - правові відносини не вступав, а оскаржуване рішення жодним чином не порушує право або законний інтерес позивача саме у сфері публічно - правових відносин, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.

Також суд акцентує увагу на тому, що наявність спорів між позивачем та ТОВ "Спецбудсервіс-УА" у сфері приватно - правових відносин жодним чином не може свідчити про порушення прав позивача діями державного реєстратора, оскільки вирішення таких спорів може відбуватись і відбувалось згідно з юрисдикцією господарського (цивільного) судочинства, водночас з виключенням можливості їх вирішення шляхом оспорювання позивачем правомірності включення відомостей про третю особу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Крім того, судом не беруться до уваги посилання позивача на судові рішення щодо майнових спорів між ним та третіми особами, оскільки такі не стосуються предмету доказування у справі, а стосуються майнових вимог позивача до ТОВ "Спецбудсервіс-УА".

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Також, щодо забезпечення такого критерію як обґрунтованість рішення суду в контексті порушених у позовній заяві доводів, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так у п.23 Рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Тому, слід зазначити, що самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову може бути лише висновок суду про відсутність порушення прав та інтересів позивача безпосередньо оскаржуваним рішенням (записом).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог позивача.

Щодо судових витрат, то у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Енергоконструкція" до Державного реєстратора КП "Центр державної реєстрації" Яценко Ольги Миколаївни, треті особи ОСОБА_2, ліквідатор ТОВ "Спецбудсервіс-УА", Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про скасування рішення про державну реєстрацію припинення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбудсервіс-УА", здійснену 16.06.2017, номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи - 3002553 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій