Справа № 820/3833/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 червня 2018 р. № 820/3833/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов'язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (далі - відповідач 1, УПСЗН), Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі - відповідач 2, УПФУ, пенсійний орган) в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управлінні праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради щодо скасування виданої довідки № від 24.10.2014 р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та припинення соціальних виплат;

- скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м. Харкова Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради від 13.09.2017р. про скасування дії довідки № від 24.10.2014 р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та припинення соціальних виплат;

- визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1;

- скасувати рішення Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 21 вересня 2017року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 належної йому пенсії за період з моменту звернення 10 серпня 2017 року по січень 2018 року включно;

- стягнути бюджету на користь позивача судовий збір у розмірі 2115, 00 грн.

- рішення суду в частині нарахування і виплати пенсії ОСОБА_1 за один місяць звернути до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 24 жовтня 2014 року він перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (довідка НОМЕР_3 від 24.10.2014 року).

Позивач постійно проживає за адресою: проспект Тракторобудівників, б. 158, кв.155 у м. Харкові, 61129.

10 серпня 2017 року він звернувся до Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова із заявою про призначення пенсії за віком.

16 листопада 2017 року Управління пенсійного фонду України в Московському районі направило йому копію протоколу від 21 вересня 2017 року «Про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій».

Згідно вказаного протоколу позивачеві, як внутрішньо переміщеній особі, відмовлено в призначенні пенсій за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Протоколу засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м. Харкова від 13.09.2017 року №52.

Підставою для відмови у призначенні пенсії стало те, що відповідно до протоколу №52 від 13 вересня 2017 року засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, довідку ОСОБА_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи НОМЕР_3 від 24.10.2014 скасовано.

Після звернення до Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради ним отримана відповідь, що на засіданні комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м. Харкова 13.09.2017 року (протокол №52) на підставі рішення робочої групи від 13.09.2017 року (протокол №20) згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 04.09.2017 року довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи скасовано та прийнято рішення про припинення соціальних виплат.

Після цього без жодних повідомлень з лютого 2018 року йому почали нараховувати пенсію.

Вважає прийняті рішення протиправним, у зв'язку з чим просив задовольнити зазначені позовні вимоги в повному обсязі.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачам і отримана уповноваженими особами 23.05.2018 року (а.с.25, 26).

Відповідач 1 - Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, у встановлений судом строк подав відзив на адміністративний позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що відновлено дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб та внесено відомості про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб та відновлено виплати соціальних допомог позивачу.

Відповідач 2 - Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, у встановлений судом строк подав відзив на адміністративний позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що відповідно до протоколу №52 від 13.09.2017 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, довідку ОСОБА_1 про взяття га облік внутрішньо переміщеної особи НОМЕР_3 від 24.10.2014 скасовано, у зв'язку з не підтвердженням місця фактичного проживання.

Таким чином, управлінням протоколом про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсії від 21.09.2017 було винесено рішення про відмову в призначенні пенсії, у зв'язку з неповним наданням документів для призначення пенсії, визначених Порядком.

Також звертає увагу на те, що у позивача пенсійний вій (60 років) настає 25.08.2017 та право на призначення пенсії виникло з 26.08.2017, а не з 10.08.2017 року.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАСУ справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 24.10.2014 року НОМЕР_3 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.15).

10 серпня 2017 року позивач звернуся до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії (а.с.56).

Листом від 16.11.2017 року №30955/300202 позивачу надіслано протокол Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком (а.с. 16-17).

Листом від 24 листопада 2017 року Управлінням праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради позивача повідомлено про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи (а.с. 18).

Також відповідачем 1 до матеріалів справи надано копію протоколу №20 від 19.09.2017 року засідання робочої групи щодо прийняття рішення про скасування довідок внутрішньо переміщених осіб Московського району м. Харкова та копію наказу від 13.09.2017 №61 про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.32-33,34-35).

На підставі акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 16.11.2017 року (а.с.37) та протоколу №38 від 31.01.2018 року (а.с.45-47) прийнято рішення про відновлення довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1, що підтверджено наказом від 31.01.2018 р. №20 (а.с.48-49).

Виплата пенсії позивачу розпочато з лютого 2018 року, що підтверджено довідкою від 08.05.2018 №1539/3 (а.с.19).

Розглядаючи спір по суті, суд керується наступним.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Приписами ч. 1 ст. 78 КАСУ встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З 22.11.2014 р. набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 N 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 N 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 N 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк".

Суд звертає увагу на те, що статус внутрішньо переміщеної особи не визначений у жодному міжнародному договорі, за яким Україна мала б зобов'язання. Поняття внутрішньо переміщеної особи міститься в рекомендаційному акті Організації Об'єднаних Націй "Керівні принципи з питання переміщення осіб всередині країни" (документ ООН E/CN.4/1998/53/Add.2 (1998)) .

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи за національним правом міститься у ст. 1 Закону N 1706-VII, який набрав чинності 22 листопада 2014 року.

Це визначення має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Отже, спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи, та не є окремим конституційно-правовим статусом особи.

Проте реєстрація особи як внутрішньо переміщеної надає можливість державним органам врахувати її особливі потреби. Серед таких особливих потреб - доступ до належного житла та правової допомоги, доступ до спеціальних державних програм, зокрема адресних програм для внутрішньо переміщених осіб, тощо.

Очевидно, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону N 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації.

Згідно п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 509 від 01.10.2014 (в редакції постанови КМ N 352 від 08.06.2016) (далі - Порядок N 509) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Судом встановлено, що довідка про взяття позивача на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, є дійсною. Доказів про її скасування не надано.

Відповідно ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами п. 7 1 Порядку N 509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 365 від 08 червня 2016 року встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Відповідно до пп. 2 п. 12 зазначеного Порядку соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Суд зазначає, що наказ від 13.09.2017 року №61 про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи було прийнято на підставі документів наданих робочою групою щодо приймання рішення про скасування довідок внутрішньо переміщених осіб та згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї. Тобто, на підставі обґрунтованих документів було прийнято рішення у зазначений період часу.

Зазначене виключає можливість задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради щодо скасування виданої довідки № від 24.10.2014р про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та припинення соціальних виплат.

Щодо вимоги позивача про скасування рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м. Харкова Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради від 13.09.2017 р. про скасування дії довідки № від 24.10.2014р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та припинення соціальних виплат суд зазначає наступне.

Наказом Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради від 31.01.2018 року №20 відповідач відмінив скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та вніс відомості про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1. З огляду на зазначене попередній наказ від 13.09.2017 року №61 скасовано органом, що його видав та є таким, що втратив свою дію, що унеможливлює його повторне скасування за рішенням суду.

Що стосується позовної вимоги позивача про визнання протиправними дій Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначається Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон № 1058).

В силу пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються, у тому числі пенсія за віком ( пункт 1 частини першої статті 9 Закону №1058).

Статтею 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до частини п'ятої статті 45 Закону №1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Тобто, Законом №1058 передбачено, що для призначення та перерахунку пенсії особа повинна звернутися із відповідною заявою та необхідними документами особисто або через представника до територіального органу Пенсійного фонду. В свою чергу, Пенсійний фонд не пізніше 10 днів з дня надходження заяви повинен прийняти рішення про призначення (перерахунок) або ж про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 № 1566/11846 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

В силу пункту 1.7 розділу І Порядку днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону (абзац четвертий пункту 1.7 розділу І Порядку).

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п'ятий пункту 1.7 розділу І Порядку).

Відповідно до пункту 4.1 розділу ІV Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Тобто, Порядком також передбачено, що для призначення та перерахунку пенсії особа повинна звернутися із заявою до органу Пенсійного фонду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст. 26 Закону №1058 з 26 серпня 2017 року, тобто після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року у зв'язку з чим, 10 серпня 2017 року позивач звернуся до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії.

Листом від 16.11.2017 року №30955/300202 позивачу надіслано протокол Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Підставою для відмови у призначенні пенсії за віком слугувало скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи НОМЕР_3 від 24.10.2014 року. Проте суд зазначає, що в Законі №1058 відсутня зазначена підстава для відмови у призначенні пенсії.

Суд зазначає, що закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних. З огляду на викладене, підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян на пенсійне забезпечення, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Такий висновок суду кореспондується із положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де вказано, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, а також із положеннями ч. 2 ст. 5 цього ж Закону, де вказано, що виключно цим Законом визначаються коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Також, відповідач не надав доказів, що здійснюючи дії щодо відмови у призначенні пенсії позивачу, управління ПФУ діяло у відповідності із постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 136 і Порядком верифікації та моніторингу державних виплат.

Встановлені у справі обставини дають підстави для висновку про те, що у відповідача не було законних підстав для відмови у призначенні пенсії з 26 серпня 2017 року, тобто його дії щодо відмови у призначенні пенсії та бездіяльність у не здійсненні передбачених законом заходів для нарахування та виплати позивачу пенсії є протиправними.

У зв'язку з чим зазначена вимога позивача є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про скасування рішення Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 21 вересня 2017 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та зобов'язання Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 належної йому пенсії за період з моменту звернення 10 серпня 2017 року по січень 2018 року включно, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно приписів ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі-ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п. 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувалась 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до ст. 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Суд зазначає, що право на отримання пенсії за віком ОСОБА_2, а не соціальної послуги (виплати, допомоги) стало залежним від місця проживання позивача, який є громадянином України. Жодним Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

За статтею 90 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи викладене вище в сукупності, суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень за правилами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не довів юридичну правильність і фактичну обґрунтованість спірного рішення.

Зазначене порушене право із урахуванням ч. 2 ст. 5 КАС України, підлягає судовому захисту шляхом часткового скасування рішення Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 21 вересня 2017 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком з 26 серпня 2017 року та зобов'язання Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 належної йому пенсії за віком за період з 26 серпня 2017 року по січень 2018 року включно.

У зв'язку з викладеним позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов'язати вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов'язати вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61129, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) з 26 серпня 2017 року.

Скасувати рішення Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 21 вересня 2017 року в частині відмови ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61129, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) в призначенні пенсії за віком з 26 серпня 2017 року.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61129, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) належної йому пенсії за віком за період з 26 серпня 2017 року по січень 2018 року включно.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 61129, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61129, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) судові витрати в загальному розмірі 1409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев'ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (вул. Валентинівська, 22Б, м. Харків, 61170, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 червня 2018 року.

Суддя Бадюков Ю.В.