Справа № 533/466/18
Суддя: Науменко Н. Д.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

06.06.2018 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа 533/466/18
Провадження № 2-а/533/5/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2018 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Науменко Н.Д., за участю секретаря судового засідання Кумаки А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП вмісті Полтава ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

20 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора УПП в м.Полтава ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 07.04. 2018 року близько 16 години 26 хвилин позивач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом DAEWOO FSWO LANOS, номерний знак ВІ92 06 АМ по вулиці М. Бірюзова у м. Полтава, був зупинений відповідачем з причини проїзду перехрестя вулиць ОСОБА_3 та вул. ОСОБА_4 на червоне світло світлофора та підданий штрафу за порушення п.8.7.3. ОСОБА_5 дороржнього руху України за ч.2 ст. 122 КУпАП в сумі 425грн.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що накладаючи стягнення інспектор поліції вважав, що він не виконав вимоги про зупинку та проїхав на червоне світло світлофора, тоді як даний факт не мав місця, так як він порушення, в якому його обвинувачують, не вчиняв. На його вимогу інспектор не надав йому для огляду відеозапис, яким зі слів інспектора було зафіксовано зазначене порушення. Під час складання вищевказаної постанови інспектор поліції не надав жодного доказу, який би підтверджував порушенняним ОСОБА_5 дорожнього руху, крім цього, оскаржувана постанова, серія ВР № 216410 від 07.04.2018 року, винесена інспектором з ігноруванням процедури розгляду щодо всебічності, повноти та обєктивності розгляду справи, відповідачем не дотримано процедури розгляду справи, не розяснено в повному обсязі прав особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, не досліджено всіх обставин справи та не перевірено їх доказами, не надано доказам належної оцінки, що у підсумку призвело до необґрунтованого притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що при винесенні інспектором УПП ОСОБА_2 постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 216410 від 07 квітня 2018 року ним порушено норми чинних нормативно-правових актів, як наслідок, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ВР № 216410 від 07 квітня 2018 року, що складена інспектором УПП ОСОБА_2, а провадження у адміністративній справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП, в звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 23 квітня 2018 року відкрито провадження по справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

В судові засідання 11травня та 06 червня 2018 року сторони не з"явились, позивач ОСОБА_1 направив заяву, в якій оспорював порушення, посилаючись на те, що із оглянутого відеозапису події вбачається, що на заборонений сігнал світлофора проїхав автомобіль моделі "DAEWOO LANOS з державним реєстраційним номером 942-36 СК, який був зупринений інспектором. На відеозапису повністю відсутній запис про рух належного йому автомобіля, прохав визнати його невинуватим у порушенні ч.2ст.122 КУпАП та скасувати постанову.

Відповідач інспектор УПП в місті Полтава ОСОБА_2 направив до суду відзив, в якому наполягав на порушенні водієм ОСОБА_1 пункту 8.7.3 ПДР та невиконання сигналу світлофора та проїзд на червоне світло, посилався на дотримання ним вимог посадової інструкції із забезпечення безпеки дорожнього руху ,посилаючись на відеозапис події порушення позивачем ОСОБА_5 дорожнього руху.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до інспектора УПП в м. Полтава ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. При цьому, суд при оцінці доказів у справі суд враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В постанові, що оскаржується, відповідач посилається на відеозапис події як доказів винуватості позивача у порушенні вимог п.8.7.3 ПДР України однак із оглянутого відеозапису вбачається, що на заборонений сигнал світлофора проїхав автомобіль "DAEWOO LANOS з державним реєстраційним номером 942-36 СК, який був зупринений інспектором патрульної служби. На відеозапису зафіксована лише зупинка автомобіля позивача поза зоною контрольованою світлофором. Відеоспостереження факту проїзду на червоне світло світлофора водієм ОСОБА_1 на відеозапису не зафіксоване.

Інші докази винуватості позивача у справі відсутні.

Крім того, Верховний Суд України у роз'ясненні щодо візуального спостереження за дотриманням ОСОБА_5 дорожнього руху України роз'яснив, що візуальне спостереження за дотриманням ОСОБА_5 дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення ОСОБА_5 дорожнього руху України посадова особа відповідно до ст. 251 КУпАП мала б надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки із відповідними замірами. Вказав також, що постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення (постанова від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17).

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 216410 від 07 квітня 2018 року складена відповідачем - інспектором УПП в м. Полтава ДПП роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_2 без дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передувала б ухваленню постанови, тобто не у відповідності до вимог ст. ст. 251, 279, 283 КУпАП та п.п. 9,10 розділу ІІІ вказаної Інструкції. Зокрема, не були роз'яснені у повному обсязі текстуально позивачеві права та обов'язки відповідно до ст. 268 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі не було роз'яснено позивачеві право на заявлення клопотань, надання доказів, встановлення та допит певних осіб як свідків, право на отримання правової допомоги, право на отримання та ознайомлення з доказами про вчинення проступку, не встановлено та не проведено належне дослідження доказів. Особисті візуальні спостереження відповідача - інспектора та його внутрішні переконання, певні судження і висновки щодо вчинення позивачем поставленого йому у вину проступку за змістом та у відповідності ст. 251 КУпАП та ст.77 КАС України не мають характер доказів, а ті, які зазначені в постанові, мають характер припущень, як наслідок, докази, які свідчили б про вчинення позивачем порушення ОСОБА_5 дорожнього руху України в матеріалах справи відсутні.

Відповідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України ( в редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року) за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до інспектора УПП в м. Полтава роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню, як наслідок, необхідно скасувати постанову ВР №216410 інспектора роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_2 від 07.04.2018 рок про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП,застосування стягнення у виді штрафу в розмірі 425грн та закрити провадження по даній справі про адміністративне правопорушення, оскільки не доведено наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.19,22,55 Конституції України, ст.ст. 283, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14,20, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1, паспорт громадянина України серія КН №847666, виданий Козельщинським РВ УМВС України в Полтавській області 10 січня 1999 року, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1 до інспектора УПП в м. Полтава роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_2 (юридична адреса: м. Полтава, вул.Європейська,164) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушеннязадовольнити.

Скасувати постанову інспектора УПП в м. Полтава роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_2 від 07 квітня 2018 року серія ВР № 216410 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн, а провадження по даній справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч.1 ст.272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя