Справа № 820/4202/18
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 р. № 820/4202/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Козир В.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_2 (м. Харків, вул. Державінська, 2-Б) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ) про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листва № 820/1596/16 від 14.07.2016 незаконними. Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 820/1596/16 від 14.07.2016 та провести всі необхідні виконавчі дії, направлені на виплату ДФС України недоплаченої грошової допомоги ОСОБА_2 в сумі 82680.00 (вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) грн.

В судове засідання представник відповідача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Правом на подання відзиву на адміністративний позов відповідач не скористався.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити.

Судовим розглядом встановлено, що у квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, Державної фіскальної служби України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив зобовязати відповідачів здійснити на його користь донарахування та виплату в розмірі 243600,00 грн., яка складається з 177744,00 грн. не донарахованої одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для непрацездатних осіб, у разі встановлення інвалідності 2 групи та 65856 грн. погодженої та невиплаченої одноразової грошової допомоги.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2016 позовні вимоги задоволено частково, зобовязано Головне управління ДФС у Харківській області та Державну фіскальну службу України здійснити донарахування та виплату ОСОБА_2 в розмірі 243600,00 грн., яка складається з 177744,00 грн. не донарахованої одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для непрацездатних осіб, у разі встановлення інвалідності 2 групи та 65856,00 грн., погодженої та невиплаченої одноразової грошової допомоги; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2436,00 грн. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2016 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2016 по справі № 820/1596/16 скасовано. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобовязано Головне управління ДФС у Харківській області подати до Державної фіскальної служби України висновок про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України Про міліцію в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності ІІ групи (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року № 208-VІІІ), з урахуванням призначеної одноразової грошової допомоги в розмірі 65 856 (шістдесят пять тисяч вісімсот пятдесят шість) гривень. Зобовязано Державну фіскальну службу України провести нарахування та виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги на підставі висновку про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України Про міліцію в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності ІІ групи (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року № 208-VІІІ), з урахуванням призначеної одноразової грошової допомоги в розмірі 65856 (шістдесят пять тисяч вісімсот пятдесят шість) гривень. В іншій частині позову відмовлено.

На виконання зазначеної постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2016 року по справі № 820/1596/16 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи:

- від 14.07.2016 № 820/1596/16 про зобовязання Головного управління ДФС у Харківській області подати до Державної фіскальної служби України висновок про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України Про міліцію в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності ІІ групи (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року № 208-VІІІ), з урахуванням призначеної одноразової грошової допомоги в розмірі 65856 (шістдесят пять тисяч вісімсот пятдесят шість) гривень;

- від 14.07.2016 № 820/1596/16 про зобовязання Державної фіскальної служби України провести нарахування та виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги на підставі висновку про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України Про міліцію в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності ІІ групи (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року № 208-VІІІ), з урахуванням призначеної одноразової грошової допомоги в розмірі 65856 (шістдесят пять тисяч вісімсот пятдесят шість) гривень.

Постановою Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 від 04.08.2016 відкрито виконавче провадження № 51868019 з виконання виконавчого листа від 14.07.2016 № 820/1596/16 про зобовязання Головного управління ДФС у Харківській області подати до Державної фіскальної служби України висновок про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України Про міліцію в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності ІІ групи (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року № 208-VІІІ), з урахуванням призначеної одноразової грошової допомоги в розмірі 65856 (шістдесят пять тисяч вісімсот пятдесят шість) гривень.

Головним управлінням ДФС України у Харківській області надано висновок про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України Про міліцію в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності 2 групи, з урахуванням призначеної одноразової грошової допомоги в розмірі 65856 грн. (а.с.6).

Згідно видаткового касового ордеру № 00000056 від 22.12.2016 ОСОБА_2 було видано одноразову грошову допомогу у розмірі 192920,00 грн. (а.с.7).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 від 14.10.2016 виконавче провадження №51868019 закінчено у звязку з виконанням рішення суду в повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 у справі № 820/1577/17 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 25.01.2017 по виконанню виконавчого листа № 820/1596/16 від 14.07.2016, винесену Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 (а.с.8-11).

Згідно ч.4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, у вказаній постанові (справа № 820/1577/17) зазначено, що колегія суддів не погоджується з посиланням державного виконавця на приписи п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження, обґрунтовуючи факт виконання боржником рішення суду, наявністю відомостей про виконання рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2016 року по справі № 820/1596/16. З огляду на встановлені обставини у справі, суд апеляційної інстанції посилався на відсутність у відповідача підстав для довільного тлумачення судових рішень, а у разі незрозумілості порядку та способу виконання судового рішення державний виконавець мав звернутись до суду із відповідним поданням, отже, в даному випадку, державним виконавцем неправомірно застосовано положення п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

На виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2017 у справі № 820/1577/17 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 06.12.2017 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження та зобовязано Харківський окружний адміністративний суд у місячний строк з дня надходження постанови предявити до виконання виконавчий лист № 820/1596/16, виданий 14.07.2016 (а.с.12).

Постановою державного виконавця від 31.01.2018 виконавче провадження з примусового виконання закінчено на підставі п.13 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.13 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі непредявлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 01 березня 2018 року надійшов виконавчий лист № 820/1596/16 від 14.07.2016, направлений Харківським окружним адміністративним судом.

Згідно п.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Проте, державний виконавець повернув на адресу суду зазначений виконавчий лист без виконання, чим порушив вимоги п.3 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_2, від 18.04.2018 Харківським окружним адміністративним судом було повторно видано виконавчий лист № 820/1596/16 від 14.07.2016, який позивач разом із заявою про відкриття виконавчого провадження направив на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про що свідчить опис вкладення до цінного листа (а.с.18).

За правилами п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Всупереч зазначеним положенням Закону, державним виконавцем не розпочато примусове виконання судового рішення за виконавчим листом № 820/1596/16 від 14.07.2016 та заявою стягувача.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч.5 ст.26 Закону України про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України виконавче провадження за виконавчим листом № 820/1596/16 від 14.07.2016 не відкрито.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

Слід зазначити, що невиконання судового рішення призводить до порушення прав та законних інтересів особи, на користь якого воно ухвалено.

За правилами ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачем не доведено правомірності бездіяльності щодо невиконання судового рішення за виконавчим листом № 820/1596/16 від 14.07.2016, натомість, така бездіяльність державного виконавця підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Проте, в адміністративному позові позивач просив визнати дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо невідкриття виконавчого провадження незаконними.

В контексті наведених вище обставин, суд зазначає, що дія це здійснення активної форми поведінки суб'єкта владних повноважень.

Бездіяльність же - це пасивна форма поведінки суб'єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним тих дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього обов'язків (завдань) згідно із чинним законодавством.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову, визнавши незаконною бездіяльність відповідача щодо невідкриття виконавчого провадження незаконною.

Разом з тим, ОСОБА_2 заявлено клопотання про зобовязання відповідача подати суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду в даній справі та встановити строк для подання такого звіту.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказані положення передбачають диспозитивну поведінку суду самостійно на власний розсуд приймати рішення про необхідність чи відсутність потреби в зобовязанні субєкта владних повноважень подати такій звіт.

Згідно ст.129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

При цьому, вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю, суд має врахувати надані позивачем докази, особливості покладених на субєкта владних повноважень обовязків згідно із судовим рішенням та його можливості ці обовязки виконувати в рамках законодавства.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 відповідно до рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2016, через його невиконання відповідачем, тривалий час не отримує належний позивачу розмір недоплаченої грошової допомоги у звязку із встановленням інвалідності, вказані аргументи, на думку суду, є підставою для застосування ч. 1 ст. 382 КАС України, оскільки встановлені судом обставини дають підстави вважати, що відповідач може ухилятись від виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст.5-10, 72, 73, 74, 77, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 268-271, 287, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (м. Харків, вул. Державінська, 2-Б) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ) про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо невідкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 820/1596/16 від 14.07.2016.

Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 820/1596/16 від 14.07.2016 та провести всі необхідні виконавчі дії, направлені на виплату ДФС України недоплаченої грошової допомоги ОСОБА_2 в сумі 82680,00 (вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) грн.

Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подати звіт про виконання судового рішення у даній справі протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Єгупенко