Справа № 826/15601/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 травня 2018 року № 826/15601/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Рекламна агенція «Джей Март»
доДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Рекламна агенція «Джей Март» (далі - ТОВ «Рекламна агенція «Джей Март», позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 24 травня 2016 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.10.2016 року суддею Кузьменком В.А. відкрито провадження в адміністративній справі № 826/15601/16 та призначено дану справу до судового розгляду.

16.01.2017 року у судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017р. №5138 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та згідно з п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015р. №25), адміністративну справу №826/15601/16 повторно розподілено на суддю Амельохіна В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2017 року суддею Амельохіним В.В. справу № 826/15601/16 прийнято до свого провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким до позивача застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки ст. 1201.3 Податкового кодексу України (станом на час реєстрації податкових накладних) передбачалося накладення штрафів за несвоєчасну реєстрації податкових накладних відповідно до Порядку застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну та митну політику. Втім в період з жовтня 2015 року по грудень 2015 року такого Порядку зареєстровано не було, а тому накладення штрафів не мало бути.

При цьому, позивач також зазначає, що ст. 1201.3 Податкового кодексу України з 01.01.2016 року було скасовано.

А тому, на думку позивача, податкове законодавство, станом на час реєстрації податкових накладних, не містило норм, які б передбачали відповідальність у вигляді штрафу за порушення термінів реєстрації таких податкових накладних.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Письмові заперечення обґрунтовано тим, що податкове повідомлення - рішення від 24 травня 2016 року № прийнято на підставі та у відповідності до норм податкового законодавства.

30.11.2017 року на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані документи та матеріали, враховуючи пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

24.04.2016 року ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку даних, податкової звітності з податку на додану вартість та даних Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Рекламна агенція «Джей Март» () за жовтень-грудень 2015 року, за результатами якої складено Акт № 1324/26-55-12-01.

Актом перевірки встановлено порушення п. 201.10 статті 201 ПК України, а саме порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підставі встановленого порушення, відповідачем 24.04.2016 року прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким до позивача застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 25 788, 49 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення позивачем в порядку адміністративного оскарження було оскаржено до ГУ ДФС у м. Києві та ДФС України, які своїми рішеннями від 28.07.2016 року № 16915/10/26-15-10-01 та від 30.08.2016 року № 18697/6/99-99-11-03-01-25 податкове повідомлення - рішення від 24 травня 2016 року № залишено без змін, скарги - без задоволення.

Незгода з вказаним податковим повідомленням-рішенням відповідача обумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 № 2755-VІ.

Статтею 200-1 ПК України (в редакції чинній на час винесення спірного податкового повідомлення-рішення) встановлено, що система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.1 статті 201 ПК України (в редакції, що була чинною на момент реєстрації позивачем податкової накладної) на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України (в редакції, що була чинною на момент реєстрації позивачем податкової накладної) передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

У відповідності до 1 абзацу пункту 120-1.1. статті 120-1 ПК України (в редакції чинній на час винесення спірного податкового повідомлення-рішення) порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів.

Як встановлено з матеріалів справи оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідачем було прийнято, у зв'язку з порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зокрема, Актом перевірки встановлено, що:

- податкова накладна № 1 складена 10.12.2015 року на суму 44 000, 00 грн. зареєстрована в ЄРПН 30.12.2015 року, тобто з порушенням граничних термінів реєстрації на 5 днів;

- податкова накладна № 2 складена 03.12.2015 року на суму 213 884, 90 грн. зареєстрована в ЄРПН 25.12.2016 року, тобто з порушенням граничних термінів реєстрації на 7 дні.

Водночас суд звертає увагу, що пунктом 35 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України встановлено, що норми пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України не застосовуються при порушенні термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН, складених до 01 жовтня 2015 року.

Отже податкові накладні, які складені після 01 жовтня 2015 року, відповідно як у даній справі, а саме у грудні 2015 року, мають бути зареєстровані у ЄРПН протягом 15 календарних днів, наступних за датою їх складання.

При цьому, суд звертає увагу, що самим позивачем не заперечувався факт реєстрації вказаних вище податкових накладних 25.12.2015 року та відповідно 30.12.2015 року.

Водночас, щодо доводів позивача у позовній заяві, що накладення штрафу, передбаченого статтею 120-1 ПК України за виявлене відповідачем порушення по несвоєчасності реєстрації ним податкової накладної мало б бути здійснено відповідно Порядку застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну та митну політику, яке відповідний Порядок не розробило, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У період порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних пунктом 120-1.3 статті 120-1 ПК України передбачалось, що порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-VIII названий пункт статті 120-1 ПК України було виключено.

Суд з цього приводу вважає за необхідне відзначити, що прийняття чи не прийняття Порядку застосування штрафних санкцій (штрафу), передбачених статтею 120-1 ПК України за порушення 15-денного терміну реєстрації податкових накладних, не може впливати на дію вказаної норми ПК України або скасовувати її дію. Відсутність порядку застосування штрафних санкцій не звільняє позивача від відповідальності, передбаченої ПК України за несвоєчасну реєстрацією податкових накладених та не свідчить про відсутність у податкового органу повноважень щодо застосування штрафних санкцій за вказане порушення, передбаченого вказаним Кодексом.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-VIII не було ані введено нових видів відповідальності за порушення податкового законодавства, ані збільшено розмір відповідальності за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних.

Фактично, цим законом було змінено лише процедуру застосування штрафних санкцій, що не може вважатись погіршенням становища платника податків. Отже відповідач, приймаючи спірне рішення не допустив порушень статті 58 Конституції України згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 21 березня 2018 року по справі №804/3762/1.

Відповідно до п. 120-1.1 Податкового кодексу України, порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що можливість застосування до платника наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної, передбачених статтею 120-1 Податкового кодексу України, лише за наявності його вини.

Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018р. у справі № 815/2745/17.

Таким чином, враховуючи пропуск граничного строку реєстрації вказаних податкових накладних на 5 та 7 календарних дні в Єдиному реєстрі податкових накладних саме з вини позивача, висновок контролюючого органу про застосування до ТОВ «Рекламна агенція «Джей Март»» штрафу податковим повідомленням - рішенням 24 травня 2016 року № у розмірі 25 788, 49 грн. є правомірним.

Отже, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламна агенція «Джей Март».

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Натомість, відповідач діяв у відповідності до повноважень, наданих йому законодавством та в рамках чинного законодавства.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачами судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідачів не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламна агенція «Джей Март» (, 01133, м. Київ, провулок Лабораторний, 1, офіс 403) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін