Справа № 813/2958/17
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/10575/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

представник позивача: ОСОБА_1,

представник відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року (головуючий суддя Кухар Н.А., м. Львів, повний текст постанови складено 10 жовтня 2017 року) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2017 року позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3 М.) звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 03.08.2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вищезазначене податкове повідомлення рішення від № від 03.08.2017 року є необґрунтованим, оскільки позивач, як фізична особа підприємець, згідно норм чинного законодавства України має право сформувати податковий кредит відповідно до звітного періоду на підставі сум податку на додану вартість сплачених ним при ввезенні на митну територію України автотранспортних засобів, за умови належного документального оформлення та підтвердження відповідних витрат, відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, а також використання таких товарів в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності та право на бюджетне відшкодування ПДВ таких сум.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року позов ФОП ОСОБА_3 до ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області від 03.08.2017 року № НОМЕР_1. Стягнуто з ГУ ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_3 судовий збір в сумі 4400, 53 грн..

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, його оскаржив відповідач - ГУ ДФС у Львівській області, з підстав порушення норм матеріального, процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи. В апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до п.п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (далі ПК України) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином фізичні особи-підприємці, які не ведуть бухгалтерський облік та не можуть обліковувати основні засоби на балансі (в даному випадку транспортні засоби), не визначають їх первісну та залишкову вартості, а також частку їх використання саме у господарській діяльності, відповідно такі платники не можуть включати до складу витрат та податкового кредиту податку на додану вартість суми, сплачені у звязку із придбанням основних засобів.

Представником позивача 05.12.2017 року подано заперечення на апеляційну скаргу, у якому зазначає про відсутність відповідачем аргументації щодо відомостей, викладених у апеляційній скарзі та дублювання висновків, зафіксованих у акті перевірки № 289/13-01-13-11/НОМЕР_2 від 18.07.2017 року без надання жодних доказів на підтвердження правильності своєї позиції та незаконності оскаржуваної постанови.

30.05.2018 року представником позивача подано доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, у якому додатково наголосив про те, що відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин, чого в даному випадку вчинено не було.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що фізична особа підприємець ОСОБА_3, зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності державним реєстратором Реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області 04.10.2013 року за № 2 026196.

Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку № 629 від 02.02.2015 року ФОП ОСОБА_3, є платником єдиного податку (3 група).

У відповідності до витягу з реєстру платників податку на додану вартість № 067 від 30.01.2015 року, виданого ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області, ФОП ОСОБА_3 є платником ПДВ.

26.01.2017 року між ФОП ОСОБА_3 та фірмою JurSoetendal (Нідерланди) укладено контракт № 26/01/17, відповідно до якого продавець продає, а Покупець купує на умовах FCA Lunteren (згідно Інкотермс 2010) комбайн JohnDeere 1470, рік випуску 2011 (пункт 1 контракту). Загальна сума контракту складає 35000, 00 євро. Згідно із п.2.1 зазначеного Контракту, якість товару, який поставляється згідно цього Контракту, повинна відповідати специфікаціям Покупця, які є частиною контракту.

20.04.2017 року ФОП ОСОБА_3 та фірмою JurSoetendal підписано доповнення до контракту № 26/01/17 від 26.01.2017 року, яким пункт 1 контракту № 26/01/17 від 26.01.2017 року доповнено наступним реченням «Предмет контракту Жатка JohnDeere 1470, рік випуску 2011-25000, 00 євро. Загальна сума контракту складає 60000, 00 євро».

На підтвердження виконання умов контракту позивачем долучено до матеріалів справи платіжне доручення від 14.03.2017 року на суму 11500, 00 євро, платіжне доручення від 07.04.2017 року № 2 на суму 23500, 00 євро, платіжне доручення від 25.04.2017 року № 3 на суму 25000, 00 євро.

Поставка придбаного товару підтверджується митною декларацією № UA 209190/2017/105748 від 12.05.2017 року та міжнародною товарно транспортною накладною (CMR) № 6719282.

02.05.2017 року між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та ФО-П ОСОБА_4 (перевізник), було укладено договір на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 02/05/17. Виконання перевізником зобовязань підтверджується актом здачі прийняття робіт № 7 від 12.05.2017 року.

06.06.2017 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2017 року, в якій було відображено операцію з придбання товару в фірми JurSoetendal та визначено розмір податкового кредиту в сумі 352042, 00 грн.. До податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2017 року позивачем долучено розрахунок суми бюджетного відшкодування в сумі 352042, 00 грн. та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування в сумі 352042, 00 грн..

В подальшому придбаний комбайн JohnDeere 1470, рік випуску 2011, та зернозбиральний жатка JohnDeere 1470, рік випуску 2011 були використані позивачем у господарській діяльності, а саме передані в оренду фермерському господарству «Доля» згідно оренди найму транспортного засобу від 17.07.2017 року.

Додатково позивачем до матеріалів справи долучено податкову накладну № 2 від 31.07.2017 року та податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2017 року.

Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за травень 2017 року. За результатами перевірки складено акт від 18.07.2017 року за № 289/13-01-13-11/НОМЕР_2.

В процесі перевірки встановлено порушення вимог кодексу в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за травень 2017 року, а саме в порушення п.193.1 ст.193 п.200.1, 200.4, б) ст.200 ПК України ФОП ОСОБА_3 завищено суму бюджетного відшкодування 352042 грн..

В акті перевірки податковим органом зазначено, що ФОП ОСОБА_3, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2016 року (3-тя група, ставка єдиного внеску податку 3) не веде обліку основних фондів. Відтак, в порушення п.193.1 ст.193 ПК України ФОП ОСОБА_3 безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ 352042 грн., яку сплачено при імпорті комбайну зернозбирального торгової марки JohnDeereта транспортного візка для транспортування жатки торгової марки JohnDeere (Нідерланди).

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення рішення форми «В1» від 03.08.2017 року № НОМЕР_1, яке в подальшому було оскаржене позивачем в судовому порядку.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, колегія суддів виходить із наступних міркувань.

Відповідно до п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України, бюджетне відшкодування - це відшкодування відємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, в тому числі автоматичне бюджетне відшкодування в порядку та за критеріям, визначеним у розділі V цього Кодексу.

Згідно із п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При відємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 ст. 200, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

У відповідності із п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із абз. «а» п.198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобовязаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобовязаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду (п.198.2 ст. 198 ПК України).

Не відносяться до податкового кредиту, згідно із п.198.6 ст.198 ПК України, суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Стаття 3 Господарського кодексу України визначає господарську діяльністьяк діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

У розумінні п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Обовязковими ознаками господарської діяльності є здійснення її субєктами господарювання у сфері суспільного виробництва; вона спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Визначальним фактором для формування податкового кредиту фізичними особами - субєктами господарювання, зареєстрованими платниками податку на додану вартість, при придбанні транспортних засобів, інших основних фондів та товарів є, як і для платників податку на додану вартість - юридичних осіб, подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності та наявність належного документального оформлення та підтвердження відповідних витрат, відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку.

В даному випадку позивачем вищезазначені умови були дотримані та підтверджені відповідними доказами, відтак, оскільки норми чинного законодавства України не зобовязують фізичних осіб-підприємців вести облік транспортних засобів в якості основних фондів, покликання відповідача на цю обставину колегія суддів не бере до уваги.

Стосовно покликань відповідача на те, що на момент укладення контракту № 26/01/17 від 26.01.2017 року та доповнення до контракту від 20.04.2017 року, предметом яких була купівля продаж сільськогосподарської техніки комбайна та жатки, така не входила до основних видів господарської діяльності позивача, суд зазначає наступне.

Станом на момент придбання ФОП ОСОБА_3М, комбайну JohnDeere 1470, рік випуску 2011 та зернозбиральної жатки було зареєстровано наступні види діяльності: оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно технічним обладнанням, лісопильне та стругальне виробництво, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, оптова торгівля фруктами й овочами, роздрібна торгівля фруктами й овочами і спеціалізованих магазинах.

17.07.2017 року позивач звернувся до державного реєстратора для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до відомостей про фізичну особу підприємця» із описом документів.

Згідно детальної інформації про фізичну особу станом на 14.09.2017 року видами діяльності позивача зазначено: лісопильне та стругальне виробництво; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля фруктами й овочами, надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування; надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування, оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно технічним обладнанням, роздрібна торгівля фруктами й овочами і спеціалізованих магазинах.

Позивач придбаний комбайн JohnDeere 1470, рік випуску 2011, та зернозбиральну жатку JohnDeere 1470, рік випуску 2011 передав в оренду Фермерському господарству «Доля» згідно оренди найму транспортного засобу від 17.07.2017 року, таким чином використав у своїй господарській діяльності.

Відповідно до абз.5 п.198.3 ст.198 ПК України, нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Враховуючи вищенаведене, право платника податку включити сплачену суму ПДВ до податкового кредиту не належить від наміру (мети) використання придбаного товару (роботи, послуги) у його господарській діяльності.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що, видане відповідачем податкове повідомлення-рішення 03.08.2017 року № НОМЕР_1 є безпідставним і необґрунтованим, що підтверджується відповідними належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись, ч.3 ст.243, ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. ст. 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року у справі №813/2958/17 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повне судове рішення складено 12.06.2018 року.