Справа № 205/4414/16-а(2-а/205/118/16)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2018 року

Київ

справа №205/4414/16-а(2-а/205/118/16)

адміністративне провадження №К/9901/21913/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик Ю.А., Гімон Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 205/4414/16-а (2-а/205/118/16)

за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську (правонаступник управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська; далі - об'єднане управління ПФУ, управління ПФУ відповідно) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою об'єднаного управління ПФУ

на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2016 року у складі судді Нижного А.В. та

постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у складі колегії суддів: головуючого судді Божко Л.А., суддів Кругового О.О., Лукманової О.М. -

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати протиправними дії об'єднаного управління ПФУ щодо відмови у відновленні виплати позивачу пенсії за віком з 01 червня 2015 року та зобов'язати відповідача відновити виплату позивачу пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), з 01 червня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона втратила право на призначення щомісячного довічного грошового утримання з 01 червня 2015 року на підставі пункту 5 Розділу III Прикінцевих положень Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VIII), а відтак, з цієї дати відпали обставини, які в силу абзацу 2 частини першої статті 47 Закону № 1058-IV перешкоджали б виплачувати пенсію позивача.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 31 серпня 2016 року залишено без розгляду позов ОСОБА_1 в частині вимог за період з 01 червня 2015 року до 07 грудня 2015 року включно.

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська постановою від 31 серпня 2016 року задовольнив позовні вимоги: визнав протиправними дії відповідача щодо відмови у відновленні виплати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком з 08 грудня 2015 року та зобов'язав об'єднане управління ПФУ відновити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, з 08 грудня 2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Верховною Радою України до 01 червня 2015 року не було прийнято закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI) «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI). Відтак, позивач втратив право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону № 2453-VI з 01 червня 2015 року, а тому з зазначеної дати він мав право на відновлення виплати пенсії за віком, призначеної позивачу відповідно до Закону № 1058-IV, через відсутність підстав для припинення її виплати.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 14 березня 2017 року скасував постанову суду першої інстанції, ухвалив нову - про часткове задоволення позовних вимог: визнав неправомірними дії об'єднаного управління ПФУ щодо невідновлення виплати пенсії та зобов'язав об'єднане управління ПФУ поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 03 вересня по 31 грудня 2015 року. В іншій частині позовних вимог - відмовив.

Ухвалюючи таке рішення апеляційний суд також як суд першої інстанції виходив із того, що оскільки Верховною Радою України до 01 червня 2015 року не було прийнято відповідного Закону, позивачу скасовано пенсію згідно положень Закону № 2453-VI, та у зв'язку із цим відновлюється виплата пенсії, призначена позивачу згідно положень Закону № 1058-IV. Враховуючи наведене, рішення відповідача про відмову у відновленні раніше призначеної пенсії позивачу за віком з 01 червня 2015 року прийняте з порушенням вимог Закону № 1058-IV. Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначив, що виплата пенсії повинна бути поновлена з 03 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року, оскільки позивач звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії за віком 03 березня 2016 року.

09 червня 2017 року об'єднане управління ПФУ звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати постанови судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нову - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивна тим, що відповідно до статті 47 Закону № 1058-IV в редакції Закону № 213-VIII та Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 911-VIII) пенсія позивачу не виплачується та підстав для її поновлення не виникло.

Позивач заперечень на вказану касаційну скаргу суду касаційної інстанції не надав.

Вищий адміністративний суд Україною ухвалою від 31 липня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Суд заслухав доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Суди встановили, що позивач працює на посаді судді Апеляційного суду Дніпропетровської області. Крім того, перебуває на обліку відповідача та до 01 квітня 2015 року отримувала пенсію за віком, призначену з 09 червня 2012 року відповідно до Закону № 1058-IV.

З 01 квітня 2015 року виплата пенсії за віком позивачу була припинена відповідно до пункту 12 Закону № 213-VIII, яким внесено зміни до статті 47 Закону № 1058-IV та передбачено, що тимчасово, у період з 01 квітня по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом № 2453-VI, пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

03 березня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про відновлення виплати раніше призначеної їй пенсії з 01 червня 2015 року, проте листом управління ПФУ від 11 березня 2016 року їй було відмовлено з посиланням на вищевказані зміни до статті 47 Закону № 1058-IV.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

1 квітня 2015 року набрав чинності Закон № 213-VIIІ, яким внесено зміни до статті 47 Закону № 1058-IV та визначено, що тимчасово, у період з 01 квітня по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України від 17 листопада 1992 року № 2790-XII «Про статус народного депутата України», від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу», від 05 листопада 1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру», Закону №2453-VI, пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Отже, з 01 квітня 2015 року призначені за Законом №1058-IV пенсії за віком не виплачуються, у разі роботи осіб на посадах, які дають право на призначення, зокрема, пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) у порядку та на умовах, передбачених Законом №2453-VI.

Разом з тим, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

Оскільки Закон №213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону №2453-VI.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з 01 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом №2453-VI, втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону №1058-IV.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2016 року у справі №333/6710/15-а.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зобов'язуючи об'єднане управління ПФУ поновити виплату пенсії позивачу за період з 03 вересня по 31 грудня 2015 року, не врахував те, що Ленінський районний суд м. Дніпропетровська ухвалою від

31 серпня 2016 року залишив без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог за період з 01 червня по 07 грудня 2015 року включно.

Ця ухвала суду першої інстанції не була оскаржена сторонами у справі та набрала законної сили.

З огляду на викладене та з урахуванням вказаної ухвали суду першої інстанції задоволенню підлягають позовні вимоги з 08 грудня 2015 року.

Вирішуючи питання про наявність у позивача права на отримання пенсії за віком починаючи з 1 січня 2016 року по дату подання позову (07 червня 2016 року), суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що Законом № 911-VIII внесено зміни до частини першої статті 47 Закону № 1058-IV, абзаци другий і третій якої викладені в такій редакції: «Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по

31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Отже, з 01 січня 2016 року призначені пенсії не виплачуються, у разі роботи осіб на посадах та на умовах, передбачених, зокрема, Законом №2453-VI.

За таких обставин, на думку колегії суддів Касаційного адміністративного суду, задоволенню підлягають позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 08 по 31 грудня 2015 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Колегія суддів приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права, проте, зокрема, суд апеляційної інстанції не вірно визначився з періодом, який підлягає задоволенню. В іншій частині позовні вимоги, а саме з 01 січня 2016 року, є необґрунтованими, і доводи касаційної скарги не спростовують висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для їх задоволення.

За приписами статті 351 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

У зв'язку із цим, на думку колегії суддів, необхідно змінити постанову суду апеляційної інстанції в частині періоду за який необхідно частково задовольнити позовні вимоги.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську задовольнити частково.

Змінити постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року.

Виключити із мотивувальної частини постанови апеляційного суду абзац такого змісту «Крім того, суд зазначає, що оскільки позивач звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії за віком 03.03.2016 р., виплата пенсії повинна бути поновлена з 03.09.2015 р. по 31.12.2015 р.».

Абзац третій її резолютивній частини викласти таким чином «Визнати дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо не відновлення виплати пенсії та зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 08 грудня по 31 грудня 2015 року».

В іншій частині постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду