Справа № 804/3008/18
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2018 року Справа № 804/3008/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКононенко О. В.
за участі секретаря судового засіданняТонояна А.К.
представника позивача представника відповідача Прибильський В. Г Войтенко К. В.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що факт реального здійснення господарської операції підтверджуються відповідними первинними документами, тому висновки про нереальність господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лілі-Роуз» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сортекс-Груп» є правомірними.
Крім цього зазначає, що висновки перевірки ґрунтуються на припущеннях податкового органу та недоведених обставинах.
Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що перевірка була проведена з дотриманням вимог чинного законодавства. Позивачем до перевірки не надано документів, що підтверджують перевезення та зберігання товару. Також на думку контролюючого органу позивач діяв без належної обачності. Таким чином, за твердженнями відповідача діяльність підприємства була спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з отриманням податкової вигоди.
Представник позивача у судовому засіданні просив позов задовольнити .
Представник відповідача у судовому засіданні просив, відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з таких підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 16.01.2018 року № 189-п працівниками Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Пром-Ресурс КР» з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Лілі Роуз» за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, з ТОВ «Сортекс Груп» за період з 01.03.2017 року по 31.03.2017 року та подальшої реалізації товарів, придбаних у ТОВ «Лілі Роуз» за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, з ТОВ «Сортекс Груп» за період з 01.03.2017 року по 31.03.2017 року.
За результатами перевірки 16.02.2017 року був складений акт № 9074/04-36-14-21/40493276, у висновку якого зазначено, що встановлені порушення:
Такий висновок податковим органом здійснено, у зв'язку із тим, що при проведенні перевірки встановлено нереальність господарської операції з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лілі Роуз» у грудні 2016 року та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сортекс Груп» у березні 2016 року.
В обґрунтування висновку про нереальність господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лілі Роуз» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сортекс Груп» податковим органом зазначено таке:
- у Товариства з обмеженою відповідальністю «Лілі Роуз» відсутні джерела їх законного введення в обіг, або реально задекларованого виробництва;
- у Товариства з обмеженою відповідальністю «Лілі Роуз» відсутні матеріально-технічної та технологічної можливості здійснення зберігання, навантаження/розвантаження оформлених обсягів товарно-матеріальних цінностей та відсутністю придбання у третіх осіб послуг по забезпеченню їх зберігання;
- неможливе виконання операцій з одержання та постачання товарів наявним трудовим ресурсом.
- відсутність документального підтвердження руху активів;
- відсутність документального підтвердження щодо якості/відповідності придбаних ТМЦ;
- не зазначено ідентифікаційні данні осіб які підписували документи.
Також, в ході проведення перевірки позивачу 08.02.2018 року було направлено вручено запит № 1 щодо надання пояснень і наявних документів, а саме:
- заявки на поставку ТМЦ із зазначенням адреси поставки, акти приймання - передачі товару, документи, підтверджуючі походження та якість товару (паспорти якості, сертифікати та ін..), належним чином оформлені товарно-транспортні накладні на перевезення ТМЦ;
- документів, підтверджуючі використання зазначених ТМЦ в господарській діяльності підприємства ТОВ «Пром-Ресурс КР» (дефектні відомості, акти виконаних робіт із зазначенням складових вартості послуг по монтажу колісних пар від надавача послуг - ТОВ «Харківський вагонобудівний завод», акти приймання - передачі колісних пар, документи, які підтверджують якість колісних пар, договори на реалізацію колісних пар, товарно-транспортні накладні на перевезення колісних пар до покупців, акти приймання-передачі колісних пар покупцям, інформацію щодо стану розрахунків з покупцями.
На запит позивачем надано заявки на поставку ТМЦ, акти приймання - передачі товару, документи, підтверджуючі походження та якість товару (паспорти якості, сертифікати та ін..), однак не надані ТТН, про що складено акт про ненадання документів від 16.02.2017 року №61/04-36-14-21/40493276.
Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Податкового кодексу України) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України.
З наведеного слідує, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними).
Також варто наголосити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, адже саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.
Крім того, пунктом 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р., встановлено, що первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Міністерством статистики України, а також на бланках спеціальних форм, затверджених міністерствами та відомствами України.
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Пром-Ресурс КР» та ТОВ «Лілі Роуз» був укладений договір поставки комплектуючих та запасних частин до залізничних вагонів від 28.12.2016 року № 24.
На підтвердження поставки товарів за цим договором позивачем надано специфікацію, рахунок-фактуру, видаткову накладну та акт приймання-передачі.
На підтвердження зберігання товарів придбаних у ТОВ «Лілі Роуз» позивачем надано договір відповідального зберігання від 01.07.2016 року № 0032ВЗ та додаткову угоду № 1 від 29.12.2016 року. Відповідно до зазначених документів товар зберігався у ТОВ «Рутеніум» ( смт. Радушие).
Разом з цим суд зазначає, що на підтвердження перевезення товару до місця зберігання позивачем не надано документів щодо транспортування до смт. Радушие.
Також позивачем не надано доказів сплати за зберігання товару та акт приймання-передачі майна відповідно до умов договору від 01.07.2016 року № 0032ВЗ.
Крім цього, податковим органом надано докази того, що з моменту укладення договору на відповідальне зберігання від 01.07.2016 року №003283 по 31.03.2017 року серед номенклатури отриманих підприємством ТОВ «ПРОМ-РЕСУРС-КР» послуги за відповідальне зберігання відсутні.
Щодо господарських операцій позивача з ТОВ «Сортекс Груп» за договором поставки комплектуючих та запасних частин до залізничних вагонів від 02.03.2017 року № 02032017 суд зазначає наступне.
На підтвердження поставки товарів за цим договором позивачем надано специфікацію, рахунок-фактуру, видаткову накладну та акт приймання-передачі.
Однак на підтвердження перевезення товару до місця зберігання (м. Кривий Ріг) позивачем не надано документів щодо транспортування.
В судовому засіданні представник позивача пояснив, що ТТН, які можуть підтвердити перевезення товару відсутні, оскільки не є первинними документами.
В інформаційному листі Вищого адміністративного суду України №1936/11/13-11 від 01.11.2011 року зазначено, що необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
Відповідно пункта 11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 р. за № 128/2568, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Таким чином наявність ТТН, що підтверджують транспортування товару є визначальною підставою для встановлення факту перевезення товарів.
За таких обставин, суд вважає, що надані позивачем докази не можуть підтвердити реальність поставки товарів придбаних у ТОВ «Лілі Роуз» та ТОВ «Сортекс Груп», враховуючи те, що позивачем не надані документи, що підтверджують транспортування та зберігання придбаного товару.
Отже, суд дійшов висновку про неправомірність включення позивачем до складу витрат та податкового кредиту сум ПДВ, сплаченого по спірним операціям.
Відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Пунктом 85.6 статті 85 Податкового кодексу України передбачено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Як встановлено судом, на запит від 08.02.2018 року № 1 позивачем не були надані не надані ТТН та акти приймання-передачі товару, що підтверджується актом про ненадання документів від 16.02.2017 року №61/04-36-14-21/40493276.
Згідно пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.
За таких обставин суд вважає, що на позивача правомірно накладено штраф незабезпечення зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів.
Керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 30 травня 2018 року.

Суддя О.В. Кононенко