Справа № 826/4264/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

04 червня 2018 року м. Київ № 826/4264/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у письмовому провадженні заяву № 927/1-22-18/7 від 24.05.2018 «Про роз'яснення ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 у справі № 826/4246/18» Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів у адміністративний справі

за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Сіті Апартментс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор", Товариства з обмеженою відповідальністю "Голдвейн", Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай 1"
до треті особиНаціонального агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Генеральна прокуратура України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Центр "Навігатор", Державне підприємство "Сетам",
про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовами до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 судом задоволено заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Сіті Апартментс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор", Товариства з обмеженою відповідальністю "Голдвейн", Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай 1" про забезпечення позову, та вжито заходів до забезпечення позову.

24.05.2018 відповідач звернувся до суду з заявою про роз'яснення, в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвали суду від 21.03.2018.

Вирішуючи по суті вказану заяву про роз'яснення відповідного судового рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз'яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

З аналізу змісту вказаної норми видно, що необхідність роз'яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Крім того, суд може роз'яснити рішення, яке підлягає виконанню, та подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

При цьому, роз'яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом, що зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом не дотримані вимоги ясності, визначеності рішення.

Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання судового рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв'язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Фактично роз'ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, без внесення будь-яких змін в існуюче рішення.

Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кількох варіантів тлумачення.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а зі змісту закону видно, що їх має навести особа, яка звертається з заявою про роз'яснення судового рішення.

В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Разом з тим, заява відповідача про роз'яснення судового рішення зачіпає, по суті, питання не погодження (суперечності) змісту резолютивної частини ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 з резолютивними частинами ухвал слідчих суддів Печерського районного суду міста Києва від 28.09.2017 у справах № 757/53397/17-к, № 757/53399/17-к, № 757/53401/17-к, № 757/53400/17-к, № 757/75544/17-к, у справі № 757/1184/18-к та у справі № 757/5066/18-к.

Наразі, позивач фактично просить змінити резолютивну частину ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018, що не є роз'ясненням її змісту в контексті процесуального питання роз'яснення ухваленого судового рішення, яке не може бути змінено.

Окремо варто відмітити, що в мотивувальній частині заяви про роз'яснення ухвали відповідачем здійснюється наголос на прийнятих Окружним адміністративним судом міста Києва ухвал від 21.03.2018 та від 02.04.2018, якими вжито заходи забезпечення позову та частково скасовані окремі заходи відповідно, у зв'язку із чим, в контексті викладених в заяві обставин щодо суперечності (втручання ухвалою про забезпечення позову в кримінальне провадження) змісту ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 та ухвал Печерського районного суду м. Києва, а також в розрізі, одночасно, розуміння питання ясності змісту ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018, суд акцентує увагу на таке.

Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон), законодавцем передбачено порядок здійснення Національним агенством повноважень щодо управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління. Активи, зазначені у частині першій цієї статті, прийняті Національним агентством в управління, підлягають оцінці, яка здійснюється визначеними за результатами конкурсу суб'єктами оціночної діяльності, та передачі в управління визначеним за результатами конкурсу юридичним особам або фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі. Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

З аналізу змісту викладеної норми видно, що обов'язок Національного агенства щодо оцінки активів законодавцем жодним чином не пов'язаний з тим чи проводилась така оцінка органами прокуратури під час підготовки відповідного клопотання або слідчим суддею на стадії прийняття судового рішення.

Натомість, очевидно, що законодавець передбачив обов'язок Національного агенства щодо проведення відповідних конкурсів та оцінки активів, зазначених у ч. 1 ст. 21 Закону, саме з метою забезпечення захисту як прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, активи яких заарештовано і передано Національному агентству в управління, так і інтересів держави, яку в даних правовідносинах представляє Національне агентство, від можливих порушень з боку конкретних посадових осіб Національного Агенства, під час безпосереднього здійснення останніми повноважень з прийняття та управління такими активами, а також інших суб'єктів даних правовідносин, зокрема, шляхом спотворення даних щодо вартості останніх, і, відповідно, не допущення нанесення шкоди правам та інтересам фізичних чи юридичних осіб, активи яких заарештовано і передано Національному агентству в управління, а також держави, в процесі управління активами.

Крім того, нормою ч. 2 ст. 21 Закону визначено, що зазначені у ч. 1 ст. 21 Закону активи підлягають оцінці, яка здійснюється визначеними за результатами конкурсу суб'єктами оціночної діяльності, та передачі в управління визначеним за результатами конкурсу юридичним особам або фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі.

Станом на момент розгляду відповідної заяви, до суду не надано доказів щодо здійснення Національним агентством, передбачених ст.ст. 19, 21 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів", дій та заходів з управління відповідними активами, переданими останньому зазначеними ухвалами слідчих суддів, зокрема, щодо вчинених дій та прийнятих рішень при прийнятті активів в управління в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 19 вказаного Закону, та виконання, визначених ст. 21 цього ж Закону вимог щодо проведення оцінки активів, конкурсів, укладення відповідних договорів (відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом) тощо.

Суд звертає увагу, що у прийнятій судом ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва 02.04.2018, яка була винесена за наслідками розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, що були вжиті згідно ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва 21.03.2018, судом констатувалося, що передача в управління відповідного майна позивачів та необхідність його реєстрації свідчить лише про сам факт необхідності прийняття відповідачем такого майна відповідно до, наприклад, акту передачі-приймання майна та додатково підтверджує проведений судом правовий аналіз порядку дій відповідача, встановлений ст.ст. 19, 21 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів". Окрім того, відміченим судом було те, що необхідність виконання вказаних ухвал не тільки жодним чином не нівелює встановлений Законом України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів" обов'язок відповідача здійснити оцінку такого майна, яка повинна передувати здійсненню управління останнім, а навпаки, встановлює обов'язок Національного агентства вчинити, передбачені вказаними статтями дії у чіткій послідовності, передбаченій Законом. За викладених обставин, суд зробив висновок, що заходи забезпечення позову вжиті судом не тільки з метою дотримання законності, балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав позивачів, але і з метою, у тому числі, не допущення свавілля в ході здійснення, передбаченого вказаними нормами Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів", управління відповідачем вказаними активами.

Таким чином, посилання відповідачем в заяві про роз'яснення на втручання ухвалою про забезпечення позову у межі певного кримінального провадження є невмотивованим.

З огляду на викладені судом обставини в сукупності, наголошуючи на чіткості за змістом, ясності та зрозумілості ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018, суд приходить до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви відповідача про роз'яснення судового рішення за викладених в ній обставин в цілому.

Окремо слід відмітити, що незгода з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є приводом для її оскарження в апеляційному порядку.

Подібну правову позицію щодо процесуальних питань роз'яснення судового рішення, зокрема, що у разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть це судове рішення оскаржити, якщо таке право надане Кодексом адміністративного судочинства України, викладено Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 25 квітня 2018 року (справа № 826/16788/14).

В частині викладених в заяві обставин щодо незрозумілості способу та порядку виконання відповідної ухвали, суд відмічає, що з нормативних приписів ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України не слідує про здійснення судом роз'яснення способу та порядку судового рішення. Відтак, вирішення даних питань, по суті, виходить за межі процесуального роз'яснення в аспекті вказаної статті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241-243, 248, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви № 927/1-22-18/7 від 24.05.2018 «Про роз'яснення ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 у справі № 826/4246/18» Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Ухвала, відповідно до змісту ч. 2 ст. 256 та п. 16 ч. 1 ст. 294 КАС України, набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя К.С. Пащенко