Справа № 695/1675/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 695/1675/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Троян Н.М.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 березня 2018 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Золотоноша, дата складання повного тексту рішення - 21 березня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року, ОСОБА_2 (алі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, з 05.06.1995 року по 06.11.2015 року він проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 року в органах Національної поліції.

19.08.2016 року він був звільнений з посади начальника чергової частини у складі Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області.

З 20.08.2016 йому було призначено пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ). Пенсію обчислено відповідно до довідки ГУНП в Черкаській області від 12.09.2016 року, виходячи з грошового забезпечення, яке включало в себе: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення. Оскільки дана довідка не містила зазначення отримання винагороди АТО, він повторно звернувся до ГУНП в Черкаській області, яке в свою чергу надало довідку № 340 від 06.04.2017 року, в якій було вказано, що розмір його грошового забезпечення включав посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років, винагорода АТО, матеріальна допомога на оздоровлення.

Він звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки ГУНП в Черкаській області № 340 від 06.04.2017 року.

Листом № 350/Т-10 від 26.05.2017 року відповідач повідомив, що винагорода за участь в АТО та матеріальна допомога на оздоровлення не віднесені до складових грошового забезпечення , що носять постійний характер, тому підстав для їх врахування в грошове забезпечення для обчислення пенсії немає.

Дані дії відповідача позивач вважає протиправними та просив зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату з 20.08.2016 року пенсії з урахуванням довідки ГУНП в Черкаській області № 340 від 06.04.2017 року.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 березня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням грошової винагороди за участь в АТО та грошової допомоги на оздоровлення, згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Черкаській області №340 від 06 квітня 2017 року, починаючи з 13.12.2016 року.

Позовну вимогу про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням грошової винагороди за участь в АТО та грошової допомоги на оздоровлення, згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Черкаській області №340 від 06 квітня 2017 року, за період з 20.08.2016р. по 12.12.2016 року - залишено без розгляду.

У задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільненні - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1, ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи.

Згідно копії листа ГУ ПФУ в Черкаській області з 20.08.2016 року ОСОБА_2 призначено пенсію по інвалідності у відповідності до Закону № 2262-ХІІ. Пенсію обчислено у розмірі 80% грошового забезпечення, яке згідно з грошовими атестатом від 12.09.2016 року № 438 та довідкою від 12.09.2016 року № 651, виданою ГУНП в Черкаській області , довідкою від 30.08.2016 року № 258/65/01-2016, виданою Золотоніським міським відділом УМВС України в Черкаській області, довідкою від 06.09.2016 року № 6932/66/01, виданою Драбівським районним відділом УМВС України в Черкаській області та становить 8 290, 40 грн.

До складу грошового забезпечення включено: 2 700,00 грн. - посадовий оклад; 2 000, 00 грн. - оклад за спеціальним званням; 1 880, 00 грн. - надбавка за вислугу років (40%); 1 710, 40 грн. - середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення (надбавка за виконання особливо важливих завдань та премія).

Відповідно до копії листа ГУНП в Черкаській області від 19.04.2017 року № Т-43/37/01-2017, ОСОБА_2 було направлено довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 від 06.04.2017 року, згідно якої розмір грошового забезпечення останнього включав: посадовий оклад; оклад за спеціальне звання; надбавка за вислугу років; винагорода АТО; матеріальна допомога на оздоровлення.

З копії листа Головного управління ПФУ в Черкаській області від 26.05.2017 року вбачається, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перерахунок пенсії , з урахуванням виплат, зазначених у довідці від 06.04.2017 року № 340 відмовлено, оскільки згідно вимог ст. 43 Закону № 2262-ХІІ та п. 7 постанови КМ України від 17.07.1992 року № 393, грошова винагорода за участь в АТО та матеріальна допомога на оздоровлення не віднесені до складових грошового забезпечення, що носять постійний характер.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.

Щодо врахуванні під час перерахунку грошової винагорода за участь в АТО, грошової допомоги на оздоровлення , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.43 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі) пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч.3 ст. 43 Закону №2262-XII, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV, встановлено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Крім того, згідно з Переліком видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавця, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 № 1170, з одноразової допомоги військовослужбовцям при звільненні з військової служби не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Верховний Суд України у своїй постанові від 10.03.2015 по справі № 21 -70а15 дійшов висновку, що види доплат, які позивач просить врахувати для перерахунку його пенсії, не входять до грошового забезпечення, оскільки відносяться до разових платежів і мають характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту військовослужбовців. Відповідно, з разових платежів не сплачується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, отже одноразова грошова допомога (вихідна допомога) при звільненні не відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюються пенсія.

Наказом «Про затвердження порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» № 260 від 06.04.2016 року, передбачено, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік надається матеріальна допомога для оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Також одноразова допомога при звільненні передбачена у ст. 9 Закону № 2262-ХІІ.

Однак, як вбачається з довідки Головного управління національної поліції в Черкаській області від 04.01.2018 року № 6/01/29-2018, єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування було нараховано на грошову винагороду за участь в АТО та матеріальну допомогу, натомість на одноразову грошову допомогу при звільненні він не нараховувався.

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до п. 3 Наказу «Про затвердження порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» № 260 від 06.04.2016 року, відносяться до складу грошового забезпечення поліцейських.

Статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, визначено, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова винагорода за участь в АТО, грошова допомога на оздоровлення, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія, і відповідно неврахування відповідачем таких виплат при перерахунку пенсії є неправомірним.

Щодо врахування одноразової грошової допомоги при звільненні, колегія суддів зазначає наступне.

Так, неврахування одноразової грошової допомоги при звільненні, з якої не було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, є правомірним.

Щодо позовних вимог за період з 20.08.2016 року по 12.12.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 122 КАС України - позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України - якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зважаючи на те, що позивачу була призначена пенсія по інвалідності з 20.08.2016 року, а з позовом він звернувся 14.06.2017 року, позовні вимоги за період з 20.08.2016 року по 12.12.2016 року слід залишити без розгляду.

Окрім вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Валентина Никанорівна Великода проти України» у якому суд дійшов висновку, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Суд у цьому ж рішенні також констатував, що подальша дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати, було внесено зміни.

У Рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 Конституційний суд України вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-.економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати і застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема через неможливість фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту прав та соціальний захист.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Так, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини» У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини «належить враховувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».

У рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ері проти Ірландії» Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Згідно статті 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються, виходячи з фінансових можливостей держави.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 07 червня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

Н.М. Троян