Справа № 201/1033/18
Суддя: Трещов В. В.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №201/1033/18
Провадження №2-а/201/84/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська

в складі головуючого - судді Трещова В.В., за участю секретаря судового засідання Кириченко В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 7 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2018 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 7 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, який згідно із протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 01 лютого 2018 року був переданий для розгляду судді Трещову В.В.

Ухвалою судді від 16 лютого 2018 року відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 7 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У поданому позові ОСОБА_1 просить визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА № 27183 від 23 січня 2018 року, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування доводів позову ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є незаконною і такою, що не відповідає вимогам КУпАП. Позивач стверджує, що він Правила дорожнього руху не порушував, а тому просить позов задовольнити.

Позивач надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в позові та доказів, наявних в матеріалах справи.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належим чином. Від представника Департаменту патрульної поліції та відповідача до суду надійшли відзиви на позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1

Так, відповідачі, в наданих до суду відзивах зазначають, що 23 січня 2018 року інспектором роти № 7 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., в якій зазначено про те, що останній, керуючи автомобілем марки CHEVROLET LACETTI, номерні знаки АЕ 7190 СК, який в м. Дніпрі на проспекті ОСОБА_3, біля буд. 51д проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р.

Вважають, що інспектор роти № 7 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_2 при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Водію було розяснено положення ст.ст. 307, 308 КУпАП, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст.ст. 287 - 289 КУпАП. Враховуючи викладене, просили відмовити у позові, справу розглянути за їх відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 січня 2018 року інспектором роти № 7 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., в якій зазначено про те, що останній, керуючи автомобілем марки CHEVROLET LACETTI, номерні знаки АЕ 7190 СК, який в м. Дніпрі на проспекті ОСОБА_3, біля буд. 51д проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Так, п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213, ст.ст. 222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором роти № 7 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст. 276 КУпАП, з попереднім роз'ясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його процесуальних прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (позивач вказано факту не спростовує та не заперечує).

В постанові серії ЕАА № 271813 від 23.01.2018р. міститься власноруч виконана ОСОБА_1 відмітка про незгоду з інкримінованим йому правопорушенням та пред'явленими інспектором доказами, що є свідченням надання йому інспектором можливості викласти свої зауваження.

Стосовно доводів позивача щодо неправомірності розгляду інспектором справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Положеннями ч. 2 ст. 276 КУпАП передбачено альтернативу у виборі місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП: за місцем його вчинення, обліку транспортного засобу або місцем проживання порушника.

Крім того, ч. 6 ст. 276 КУпАП передбачено можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення й в іншому місці.

Так, ст. 258 КУпАП визначено перелік правопорушень, для фіксації яких не складається протокол, а справи відносно вказаних правопорушень розглядаються на місці вчинення правопорушення.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (у тому числі за ст. 122 КУпАП), та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Аналіз положень глави 22 КУпАП в системному зв'язку з положеннями глави 17 КУпАП вказує на неможливість ототожнення понять «місце вчинення адміністративного правопорушення» з місцем розгляду справи «на місці вчинення адміністративного правопорушення», які мають різне цільове спрямування та правовий зміст. Так, в контексті ст. 276 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачає її розгляд за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення в межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, що також передбачено в п. 2.4 Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015р.

Розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. №1395 визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п. 1 розділу ІІІ).

Пункт 2 розділу ІІІ Інструкції №1395 від 07.11.2015р. деталізує, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.ч. 1-3 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналізом вказаних норм в їх системному зв'язку суд приходить до висновку, що інспектором патрульної поліції правомірно винесено оспорювану постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП на місці його вчинення.

Посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015р. №5-рп/2015, яким надано тлумачення словосполученням «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», суд вважає необґрунтованими, оскільки вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП, що регулюють визначення місця розгляду справи, зазнали змін внесених Законом України від 14.07.2015р. № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», зокрема, внесено зміни до ст. 258 КУпАП шляхом доповнення п. 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП.

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, перевіряючи правомірність її винесення суб'єктом владних повноважень, суд зобов'язаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть.

Згідно з п.п. 8.1, 8.7 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою, зокрема, світлофорів. Світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Відповідно до п. 8.7.3 «е» ПДР України, червоний сигнал світлофору забороняє рух транспортних засобів.

Як визначено ст. 251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред'явленого йому обвинувачення, адже в силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Поміж іншим, у рішеннях від 30.05.2013р. у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016р. у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Вважаючи неправомірною постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що інспектор Кравець М.С. не мав фізичної можливості побачити чи було ним проігноровано вимогу знаку 5.62 «Місце зупинки» та забороняючого сигналу світлофору. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам ч. 3 ст. 283 КУпАП, оскільки не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на те, що в силу п. 9 ч. 1 ст. 31, ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням ПДР України інспектором роти № 7 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 зафіксовано у встановленому законом порядку, у розумінні ст. 251 КУпАП він є доказом в справі про адміністративне правопорушення та підлягає оцінці на його належність, допустимість, достовірність та достатність в сукупності з іншими доказами.

Відтворенням наданого інспектором відеозапису на диску DVD-R (а.с. 16), судом встановлено, що перехрестя в м. Дніпрі на проспекті ОСОБА_3, біля буд. 51д проїхав автомобіль, однак з відстані, на якій знаходився службовий автомобіль інспектора роти № 7 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 неможливо розгледіти, якої марки, моделі, з якими державними номерними знаками рухався вказаний транспортний засіб, за яким конкретно автомобілем вони слідували, у зв'язку з чим зазначення інспектором точного реєстраційного номеру автомобіля викликає у суду сумнів в їх дійсності та реальності.

Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За даних обставин заперечення, наведені відповідачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією позивача, котра в сукупності з наявними доказами, рядом сумнівів щодо доведеності його вини, які в силу ст. 63 Конституції України тлумачяться на його користь, є свідченням недоведеності наявності в діях ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи сукупність викладених обставин та недоведеність правомірності винесення інспектором роти № 7 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 271813 від 23 січня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., недоведеність події вчинення позивачем правопорушення, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред'явлених ним вимог та необхідність їх задоволення із скасуванням оскаржуваної ним постанови та закриттям справи.

На підставі ст. 139 КАС України у звязку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 241, ст.ст. 242, 244 - 246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 7 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 271813 від 23 січня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Трещов