Справа № 805/2173/16-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року справа №805/2173/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Арабей Т.Г., Міронова Г.М.,

секретар судового засідання Токарева А.Г.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, довіреність б/н від 16.04.2018 року,свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП № 3687,

представника відповідача 1 не зявився,

представника відповідача 2 не зявився,

представника відповідача 3- не зявився,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ОСОБА_3 Донбасу» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі № 805/2173/16-а (головуючий 1 інстанції Алябєв І.Г., повний текст складено 16 червня 2017 року м. Словянськ) за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ОСОБА_3 Донбасу» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС, Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління ДФС, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною вимоги, зобовязання вчинити певні дії, визнання протиправними дій та зобовязання утриматися від вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року, Приватне акціонерне товариство «ДТЕК ОСОБА_3 Донбасу» ( далі позивач, товариство, підприємство) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС (далі відповідач 1), Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління ДФС (далі відповідач 2), Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі відповідач - 3), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18 травня 2017 року № Ю-53-17 Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби;

- визнати протиправним та скасувати Рішення від 13 квітня 2016 року № 0 Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС;

- зобовязати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби зарахувати сплачені ПрАТ «ДТЕК ОСОБА_3 Донбасу» з 01 січня 2016 року грошові кошти в рахунок погашення єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування згідно з призначенням платежу;

- зобовязати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби виключити з інтегрованої картки ПрАТ «ДТЕК ОСОБА_3 Донбасу» заборгованість (недоїмку) з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 26 515 000,49 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 18 травня 2017 року № Ю-53-17.

Визнано протиправним та скасовано рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС від 13 квітня 2016 року № 0.

Стягнуто з відповідача 1 та відповідача 3, на користь підприємства, судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 403 061,03 грн.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд дійшов висновку про те, що Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669-VII не скасовує обовязків платника податків сплатити єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 14 квітня 2014 року по 01 січня 2016 року та не передбачає автоматичного списання недоїмки, а лише надає можливість на період АТО не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) і в повному обсязі. Тому, виключення з інтегрованої картки Товариства заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування не має законодавчого підґрунтя.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, пославшись на порушення норм матеріального права, просив скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобовязання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби зарахувати сплачені ПрАТ «ДТЕК ОСОБА_3 Донбасу» з 01.01.2016 року грошові кошти в рахунок погашення єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування згідно з призначенням платежу та зобовязання виключити з інтегрованої картки ПрАТ «ДТЕК ОСОБА_3 Донбасу» заборгованість (недоїмку) з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 26 515 000, 49 грн. Прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції по різному застосовує одну й ту саму норму матеріального права. Вважає, що приписами Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669-VII та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI, у період з 14 квітня 2014 року по 01 січня 2016 року позивач звільняється від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а також від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій за невиконання обовязків платника єдиного внеску. Також зазначив, що з січня 2016 року, підприємство виконує свої зобовязання визначені ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI в повному обсязі. Проте, незважаючи на те, що в 2015 році позивач звільнявся від сплати єдиного внеску, відповідач направляв грошові кошти, сплачені за поточними грошовими зобовязаннями на протязі 2016 - 2017 років на погашення неіснуючого боргу у 2015 році. Вказує на те, що в інтегрованій картці підприємства автоматично щомісяця відображається заборгованість (недоїмка) з єдиного внеску не зважаючи на те, що позивач з початку 2016 року виконує в повному обсязі свої зобовязання щодо сплати єдиного внеску, а тому єдиним та належним способом захисту прав позивача є зобовязання відповідача виключити борг недоїмку з єдиного внеску з інтегрованої картки платника.

В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги, наполягала на її задоволенні.

Відповідач 1, 2, 3 в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідачем 3 надані заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить залишити її без задоволення.

Суд, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представника позивача, встановила наступне.

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК ОСОБА_3 Донбасу», код за , зареєстроване як юридична особа, за адресою: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Київська, буд. 1.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач з 19 вересня 2016 року відповідно до пункту 4 розпорядження Офісу великих платників податків ДФС від 08 вересня 2016 року № 47-р «Щодо переведення платників податку» перебуває на обліку у Дніпропетровському управлінні офісу великих платників податків Державної фіскальної служби як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок).

В матеріалах справи міститься заява позивача до Міжрегіонального головного управління Міндоходів Центрального офісу з обслуговування великих платників від 17 жовтня 2014 року, у якій Товариство просить звільнити його від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану (том 2 а.с.4).

Крім того, наявний сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 05 вересня 2014 року № 2886/05-4 (том 2 а.с.6-7). Вказаним сертифікатом засвідчено настання у позивача обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обовязкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Рішенням СДПІ у м. Донецьку від 13 квітня 2016 року № 0 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску застосовано штраф у розмірі 2 541 850,78 грн. за період з 07 грудня 2015 року по 05 лютого 2016 року та нарахована пеня у розмірі 355 734,67 грн. (том 1 а.с.92).

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач направив СДПІ у м. Донецьку скаргу від 28 квітня 2016 року (том 1 а.с.94-96), на яку було отримано рішення про результати розгляду скарги від 02 червня 2016 року № 12243/10/28-10-10-4-33, у якому відповідач зазначає, що підприємство зобовязане виконувати всі встановлені законом № 2464 функції, якщо вони продовжують здійснювати господарську діяльність, нараховувати, обчислювати і сплачувати заробітну плату знаходячись на території де проводилася АТО або було оголошено військовий чи надзвичайний стан. Вирішили рішення від 13 квітня 2016 року № 0 залишити без змін, а скаргу без задоволення (том 1 а.с.97-98).

14 червня 2016 року підприємство направило скаргу до Державної фіскальної служби України на рішення від 13 квітня 2016 року № 0 (том 1 а.с.99-101).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 12 липня 2016 року № 15099/6/99-99-11-02-02-25 про результати розгляду скарги, рішення від 13 квітня 2016 року № 0 та рішення за результатом розгляду первинної скарги залишено без змін, а скаргу без задоволення (том 1 а.с.102-103).

Позивачем неодноразово до суду були надіслані уточненні позовні вимоги, що повязано з винесенням відповідачем вимог про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску які включають в себе суми попередніх вимог.

Так, товариство послідовно просило скасувати наступні вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску:

- у позовній заяві від 01 серпня 2016 року вимогу Міжрегіонального Головного управління ДФС від 05 липня 2016 року № 147-23;

- у позовній заяві (уточненій) від 05 вересня 2016 року вимогу Міжрегіонального Головного управління ДФС від 05 серпня 2016 року № 147-23;

- у позовній заяві (уточненій) від 29 вересня 2016 року вимогу Міжрегіонального Головного управління ДФС від 05 вересня 2016 року № 147-23;

- у позовній заяві (уточненій) від 22 листопада 2016 року вимогу Дніпропетровського управлінням ОВПП від 02 листопада 2016 року №Ю-53-17;

- у позовній заяві (уточненій) від 28 грудня 2016 року вимогу Дніпропетровського управлінням ОВПП від 09 грудня 2016 року №Ю-53-17;

- у позовній заяві (уточненій) від 25 січня 2016 року вимогу Дніпропетровського управлінням ОВПП від 16 січня 2017 року №Ю-53-17;

- у позовній заяві (уточненій) від 12 квітня 2017 року вимогу Дніпропетровського управлінням ОВПП від 09 лютого 2017 року №Ю-53-17;

- у позовній заяві (уточненій) від 11 травня 2017 року вимогу Дніпропетровського управлінням ОВПП від 11 квітня 2017 року №Ю-53-17.

На момент розгляду справи Дніпропетровським управлінням ОВПП 18 травня 2017 року винесено спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ю-53-17 у розмірі 26 515 000,49 грн. станом на 30 квітня 2017 року (том 3 а.с.247).

З картки особливого рахунку вбачається, що у підприємства виникла недоїмка з вересня 2015 року (том 2 а.с.135).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI).

Частиною 2 статті 2 Закону № 2464-VI, визначено, що виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464-VІ, зокрема, частиною восьмою зазначеної статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі Закон № 1669-VII) , який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає серед іншого тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

На виконання Закону № 1669-VII розпорядженнями Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року та від 02.12.2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно з додатком до якого, до зазначених населених пунктів належить, зокрема, населений пункт м. Добропілля Донецької області.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII внесено зміни до Закону № 2464-VІ, а саме підпункт б) розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Закону з 13.03.2015 року) такого змісту:

9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Отже, виходячи зі змісту наведених положень законодавства, платникам єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася АТО, надано можливість у період з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО або військового чи надзвичайного стану не виконувати свої встановлені частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VІ обов'язки, зокрема, щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску й, при цьому, в цей же період за таку його несвоєчасну сплату відповідальність, штрафні та фінансові санкції до них не застосовуються.

Водночас суд зазначає, що Закон № 2464-VІ не скасовує обов'язків платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Разом з тим, як вже зазначалось, недоїмка яка виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів які розташовані на території проведення антитерористичної операції, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Пунктом 101.1. ст. 101 Податкового кодексу України визначено, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Відповідно до пп. 101.2.4. п.101.2. ст.101 Податкового кодексу України під терміном «безнадійний» зокрема розуміється податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин);

Згідно з п.101.5. Податкового кодексу України Контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства Доходів і Зборів України від 10.10.2013 року № 577 затверджений «Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків» (далі Порядок).

Відповідно до п.1.1 Розділу І Загальних положень Порядку, цей Порядок, розроблений відповідно до статті 101 глави 9 розділу II Податкового кодексу України (далі - Кодекс), визначає механізм списання безнадійного податкового боргу.

Згідно з пп.4 п. 2.1 Порядку під терміном «безнадійний податковий борг» слід зокрема розуміти податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Приписами Розділу ІV Порядку визначено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

До заяви обовязково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу IIцього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.

В інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.

Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що списання недоїмки (заборгованості) у платника єдиного внеску передбачає перед усім відповідну процедуру списання, яку як вбачається з наявних в матеріалах справи документів позивачем не було здійснено.

Стосовно доводів апелянта про зобовязання відповідача виключити з інтегрованої картки позивача заборгованість (недоїмку), колегія суддів зазначає наступне.

У п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (пп. 62.1.2 п. 62.1 ст. 62 ПК України).

Відповідно до ст. 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами пп. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Відповідно до ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 74.1); зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (пункт 74.2).

На підставі аналізу зазначених норм права суд вважає що відносини які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, урегульовані ПК України. Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів. Інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Висновки, викладені в такій інформації, є відображенням дій податкових інспекторів та не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, така податкова інформація не порушує прав останнього. Дії контролюючого органу щодо внесення до Інтегрованої системи змін показників податкової звітності суб'єктів господарювання в частині податкового кредиту та податкових зобов'язань на підставі податкової інформації без прийняття податкових повідомлень-рішень не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, оскільки розміщена в цій системі інформація є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань) з метою здійснення податкового контролю.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 09.12.2014 року, 03.11.2015 року та 17.11.2015 року у справах №№ 21-511а14, 21-99а15 та 21-4133а15 відповідно.

Отже виключення з інтегрованої картки підприємства заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування не має законодавчого підґрунтя.

Суд вважає помилковими твердження скаржника про зарахування сплачених позивачем з січня 2016 року грошових коштів в рахунок погашення єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування згідно з призначенням платежу, виходячи з наступного.

Механізм ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначений в Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 № 422, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за № 751/28881 (далі Порядок № 422).

Відповідно до пункту 2 розділу 1 Порядку № 422 інтегрована картка платника (далі ІКП) форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Приписами пунктів 3, 4, 5 розділу 1 Порядку № 422 оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС; відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи; контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Зі змісту пункту 1 розділу 2 Порядку № 422, вбачається, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Відповідно до розділу 3 Порядку № 422 у разі наявності у платника податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) кошти, що надходять від такого платника або в результаті здійснених щодо стягнення податкового боргу, простроченої заборгованості органами ДФС (Державної виконавчої служби України, органами Казначейства) заходів, зараховуються в рахунок погашення податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником: у першу чергу кошти зараховуються в рахунок погашення основної суми боргу, далі в рахунок погашення штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на такий борг, в останню чергу в рахунок погашення пені, нарахованої на такий борг.

Суд зазначає, що у разі погашення податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) у спосіб, інший ніж надходження коштів, таке погашення здійснюється згідно з черговістю його виникнення: в першу чергу кошти зараховуються в рахунок погашення основної суми боргу, далі в рахунок погашення штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на такий борг, в останню чергу в рахунок погашення пені, нарахованої на такий борг.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, які регламентують справлення та сплату єдиного внеску.

Враховуючи встановлені по справі обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте із дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 243, 244, 250, 310, 313 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ОСОБА_3 Донбасу» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі № 805/2173/16-а за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ОСОБА_3 Донбасу» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС, Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління ДФС, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною вимоги, зобовязання вчинити певні дії, визнання протиправними дій та зобовязання утриматися від вчинення дій - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі № 805/2173/16-а залишити без змін.

Повний текст постанови складений 06 червня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_4