Справа № 806/1830/18
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року м. Житомир справа № 806/1830/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просив визнати неправомірними дії Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов'язати Овруцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи для призначення пенсії за віком період роботи з 22.05.2002 по 27.05.2003 в ПСП "Колос", а також період роботи з 01.02.1975 по 22.09.1979, з 08.05.1982 по 01.09.1989, з 08.04.1991 по 30.12.1995 в колгоспі "Завєт - Леніна" на посаді тракториста та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 11.09.2017.

В обґрунтування позову зазначає, що відмова у зарахуванні до трудового стажу для призначенні пенсії з посиланням на порушення ведення записів у трудовій книжці є порушенням його прав, оскільки ним надано довідки, які підтверджують періоди роботи у ПСП "Колос" та колгоспі "Завєт - Леніна".

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12.04.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи. Поновлено пропущений строк на звернення до суду.

Ухвалою судді Житомирського кружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

03 травня 2018 року та 04.05.2018 до суду на усуненням недоліків позовної заяви надійшли заяви позивача, які за своїм змістом є ідентичними.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 продовжено розгляд справи та призначено адміністративну справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 05 червня 2018 року.

05.06.2018 позивач подав до суду заяву про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідач копію ухвали від 12.04.2018 отримав 17 квітня 2018 року, однак у строк, визначений в ухвалі не подав до суду відзив на позов.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд подальший розгляд справи здійснює в письмовому провадженні, в строки, передбачені ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Встановлено, що 11 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Листом №2205/062 від 12.09.2017 Овруцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило заявника, що йому відмовлено в призначенні пенсії за віком по причині відсутності підстав для зарахування до страхового стажу для призначення пенсії всіх періодів роботи в колгоспі "Завєт-Леніна" згідно дублікату трудової книжки від 28.03.1975 та періоду роботи з 22.05.2002 по 27.05.2003 в ПСП "Колос" згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 24.05.2003 та відсутність в зв'язку з цим страхового стажу 15 років. Зазначено, що встановлення Лугинським районним судом Житомирської області факту належності трудових книжок не дає підстав для зарахування вищеперерахованого стажу для призначення пенсії, оскільки записи в трудовій книжці НОМЕР_2 від 24.05.2003 та дублікат трудової книжки від 28.03.1975 здійснені з порушенням вимог наказу №58 від 29.07.1993 "Про затвердженні Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників". (а.с. 13)

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Згідно із ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, яка діяла до 29.07.1993.

Відповідно до п. 2.5 цієї Інструкції у випадку встановлення неправильного або неточного запису про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагороди та заохочення та інше виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58.

Відповідно до п. 1.1 цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають (п. 1.2 цієї Інструкції).

Пунктами 2.6, 2.9 Інструкції встановлено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та ін. мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Згідно із п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 26.07.2017 у справі "281/347/17 встановлено факт, що дублікат трудової книжки б/н від 28 березня 1975 року виданий на ім'я ОСОБА_2 та трудова книжка серії НОМЕР_2 від 24 травня 2003 року видана на ім'я ОСОБА_1 - належать ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішення набрало законної сили 28.08.2017 (а.с. 20-21) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішення набрало законної сили28.08.2017 (а.с. 20-21)

Судом досліджено лист Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 12 вересня 2017 року №2205/062 та встановлено відсутність посилання на те, які саме записи в трудових книжках ОСОБА_1 здійснені з порушенням Інструкції і які саме пункти зазначеної Інструкції не дотримано при здійсненні записів у трудових книжках роботодавцем.

Разом з тим, суд приймає до уваги той факт, що позивачем вживались усі можливі заходи щодо підтвердження спірного періоду роботи, а саме надано відповідачу:

- довідку адміністрації Завєт-Ленінського сільського поселення Джанкойського району АРК №135 від 03.11.2016 відповідно до якої колгосп "Завєт Леніна" Джанкойського району АРК реорганізовано в ПКСП "завєт Леніна";

- довідка про періоди і посади, які займав ОСОБА_1 у період членства в колгоспі "Завєт - Леніна" (а.с. 23);

- відомості про мінімум відпрацьованих трудоднів (а.с. 23 на звороті);

- архівна довідка про суму заробітної плати для нарахування пенсії за період 1975-1985 з розшифровкою (а.с. 24);

- архівна довідка про суму заробітної плати для нарахування пенсії за період 1986-1993з розшифровкою (а.с. 25);

- архівна довідка про суму заробітної плати для нарахування пенсії за період 1994-1995 з розшифровкою (а.с. 26)

Окрім того, в матеріалах адміністративної справи міститься копія трудової книжки позивача в якій є запис від 22.05.2002 про прийняття на роботу пастухом ВРХ в ПСП "Колос" та звільнення з роботи за власним бажанням 27.05.2003. На обох записах проставлено печатки із зазначенням всіх реквізитів юридичної особи, зазначено документ, його номер на підставі якого внесено запис.

Водночас, відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості зарахування спірних періодів роботи ОСОБА_1 до страхового стажу.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 провадження № К/9901/1298/17.

Зважаючи на те, що відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58, Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, суд вважає, що неврахування відповідачем в стаж позивача періодиз 22.05.2002 по 27.05.2003 в Приватному сільськогосподарському підприємстві "Колос", а також період роботи з 01.02.1975 по 22.09.1979, з 08.05.1982 по 01.09.1989, з 08.04.1991 по 30.12.1995 в колгоспі "Завєт - Леніна" є протиправним та не відповідає вимогам наведеного вище законодавства.

Відтак, суд дійшов висновку, що рішення Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні в цій частині підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов'язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства"(Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить до висновку, що вимога позивача щодо зобов'язання відповідача призначити пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 11 вересня 2017 року є обґрунтованою.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено, правомірність пред'явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були надані, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені нею судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним відмову Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Гетьмана Виговського,12,Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11100, ) в призначенні ОСОБА_1 (с.Миколаївка,Лугинський район, Житомирська область, 11310, РНОКПП НОМЕР_1) пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Овруцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Гетьмана Виговського,12,Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11100,) призначити ОСОБА_1 (с.Миколаївка, Лугинський район, Житомирська область,11310, РНОКПП НОМЕР_1) пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 11 вересня 2017 року, зарахувавши страховий стаж за період роботи з 22.05.2002 по 27.05.2003 в Приватному сільськогосподарському підприємстві "Колос", а також період роботи з 01.02.1975 по 22.09.1979, з 08.05.1982 по 01.09.1989, з 08.04.1991 по 30.12.1995 в колгоспі "Завєт - Леніна".

Стягнути на користь ОСОБА_1 (с.Миколаївка,Лугинський район, Житомирська область,11310, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Гетьмана Виговського,12,Овруч,Овруцький район, Житомирська область,11100, ) .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя О.В. Лавренчук