Справа № 308/6162/18
Суддя: Малюк В. М.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/6162/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.

при секретарі Матіко Я.О.

за участю перекладача Нгуен Ван Конг

представника позивача - військової частини №1493 Чопського прикордонного загону ДПС України Балог О.Ю.

та відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, адміністративну справу за адміністративним позовом військової частини № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнаму ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,-

В С Т А Н О В И В:

Військова частина № НОМЕР_1 Чопського прикордонного загону ДПС України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з зазначеним адміністративним позовом мотивуючи його тим, що 01 червня 2018 року відповідач ОСОБА_1 , незаконно, поза пунктом пропуску, в складі групи осіб, перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку, в районі прикордонних знаків №247-246, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки та 02 червня 2018 року, в пункті пропуску «Ужгород» Чопського прикордонного загону, на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.

Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України або дають право на виїзд за межі території України, передбачені п.п. 16-19 та 20 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» у відповідача відсутні. Вказану особу було затримано відповідно до ст. 263 КУпАП.

За таких обставин, позивач просить затримати громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнаму ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. На підставі п.3 ч.2 ст.371 КАС України рішення звернути до негайного виконання.

Представник позивача військової частини №1493 Чопського прикордонного загону ДПС України Балог О.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що дійсно незаконно перетнув державний кордон України з Словацькою Республікою, оскільки мав намір потрапити до країн Європи, але був затриманий та повернутий на територію України. З заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами ч.7 ст.5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Відповідно до ч.4 ст.46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень, в тому числі в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземця або осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що 01 червня 2018 року відповідач - громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнаму ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , незаконно, поза пунктом пропуску, в складі групи осіб, перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку, в районі прикордонних знаків №247-246, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки та 02 червня 2018 року, в пункті пропуску «Ужгород» Чопського прикордонного загону, на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.

Представлені позивачем докази свідчать про те, що громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнаму ОСОБА_1 реалізуючи свої права та свободи, міг встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально виїхати до європейських країн, відповідач вибрав більш легкий та незаконний спосіб, знаючи, що для досягнення своєї мети він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, відповідач умисно пішов на вчинення правопорушення.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 05 червня 2018 року справа №308/6158/18 громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнаму ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП

Відповідно до положень ст.ст.9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно до п.14 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 3 статті 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до ч.4 ст.30 цього Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 р. було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану 25.09.2007 р. в м. Нью-Йорку.

Процедура реадмісії громадян В`єтнаму визначена ст.4 цієї Угоди. Оскільки відповідач був прийнятий державою України на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, то він підлягає видворенню за процедурою, визначеною ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав від 25.09.2007 р., ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав».

Окрім зазначеного, процедура застосування реадмісії передбачена наказом МВС України № 158 від 16.02.2015 р., яким затверджено Інструкцію про порядок дій органів внутрішніх справ та органів охорони державного кордону з реалізації положень Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, у якій зазначається … проведення заходів реадмісії з будь якою договірною Стороною передбачає ряд організаційних заходів, які включають процедуру ідентифікації особи, обмін інформацією між сторонами, та сам процес передачі особи від одного компетентного органу до другого компетентного органу.

Судом встановлено, що відповідач коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги. Будь-які документи, що посвідчують особу, підтверджують законність його перебування на територію України або дають право на виїзд за межі території України, передбачені п.п.16-19 та 20 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» у відповідача відсутні. Відповідач не відноситься до осіб, яким надано статут біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Таким чином, позовні вимоги щодо затримання відповідача з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 6, 77, 246, 250, 289, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративним позовом задоволити.

Затримати громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнаму ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

На підставі п.3 ч.2 ст.371 КАС України рішення звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.289 КАС України у десятиденний строк із дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідних положень КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду В.М. Малюк