Справа № 343/94/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/3329/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Заверухи О.Б., Качмара В.Я.

за участі секретаря Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу інспектора ВПОДДЗ батальйону №4 Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19 березня 2018 року (суддя Лицур І.М., м. Долина) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора ВПОДДЗ батальйону №4 Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 17 січня 2018 року звернувся до суду з позовом до інспектора ВПОДДЗ батальйону №4 Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.01.2018 Серія БР №968776 (далі Постанова) про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн. за порушення ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закриття провадження у справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана Постанова прийнята відповідачем безпідставно та за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19 березня 2018 року у справі №343/94/18 заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки поданому інспектором відео з нагрудного реєстратора на якому зафіксовано факт керування позивачем автомобілем, у якому в темну пору доби був неосвітлений номерний знак. Також наголошує, що суд першої інстанції безпідставно не застосував насідки пропуску позивачем процесуального строку на оскарження Постанови.

Учасники справи в судове засідання не зявились про дату, час і місце розгляду справи були повідомленні належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до досліджених під час судового розгляду справи доказів неможливо встановити факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого частиною 6 статті 121 КУпАП, яке виразилось в порушенні підпункту «в» пункту 2.9 розділу 2 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі ПДР).

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи те, що 06.01.2018 року о 21 год. 53 хв. в районі 21 км +900 м автодороги Львів-Рава-Руська позивач керував транспортним засобом «Ford Focus», у якого був неосвітлений державний номерний знак у темну пору добу, чим порушив підпункт «в» пункту 2.9 розділу 2 ПДР. На підставі наведеного, інспектором ВПОДДЗ батальйону №4 Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 винесено Постанову, згідно якої ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 121 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Позивач своєї вини не визнає, від підпису та отримання копії Постанови відмовився про, що у ній зроблена відповідна відмітка.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «в» пункту 2.9 розділу 2 ПДР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості).

За змістом ч.6 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Нормами статті 285 КУпАП встановлено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

З матеріалів справи видно, що від підпису Постанови позивач відмовився. Копію Постанови надіслано рекомендованим листом за вих.№154 від 09.01.2018.

Враховуючи те, що позивач проживає не у м. Львові, для надходження поштової кореспонденції до одержувача потрібен деякий час, апеляційний суд не вбачає наявності підстав вважати, що позивачем пропущений десятиденний строк для оскарження Постанови, який обчислюється з моменту отримання її копії. Відтак, суд апеляційної інстанції вважає твердження скаржника щодо пропуску позивачем процесуального строку на оскарження Постанови безпідставними.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На спростування доводів позивача та підтвердження того, що останній дійсно допустив порушення вимог підпункту «в» пункту 2.9 розділу 2 ПДР відповідачем ще до розгляду справи судом першої інстанції разом із відзивом на позов, було долучено відеоматеріали з камер нагрудного реєстратора. На них зафіксовано автомобіль позивача, що стоїть на узбіччі із увімкненою аварійною сигналізацією. Позивач від самого початку заперечував свою вину, категорично стверджуючи, що номерний знак його автомобіля був освітлений у темну пору доби і читався з відстані більше як 20 метрів. Одночасно судом встановлено, що з проглянутого відеозапису неможливо встановити факт неосвітлення номерного знаку автомобіля позивача в темну пору доби.

Крім цього, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, який вірно зазначив, що відповідачем не дотримано вимог п.2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. Як встановлено при відтворенні відеозапису з камер нагрудного реєстратора поліції, позивач не погоджувався з твердженням відповідача про вчинення ним адміністративного правопорушення та бажав надати письмові пояснення на обґрунтування своїх заперечень, однак відповідач не дозволив внести такі пояснення до постанови та не надав позивачу можливості викласти їх на окремому аркуші паперу.

Враховуючи фактичні обставини справи, та зважаючи на те, що з наданих скаржником доказів неможливо встановити чи справді позивач тривалий час у темну пору доби рухався на автомобілі, що має неосвітлений номерний знак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність належних та допустимих доказів для констатування факту порушення ОСОБА_2 вимог ПДР і накладення на нього адміністративного стягнення передбаченого частиною 6 статті 121 КУпАП.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, встановлено, що прийняттям спірної Постанови відповідачем було порушено, гарантоване статтями 280, 251 КУпАП, право позивача на всебічне, повне та обєктивне зясування обставин при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також підтвердження або спростування таких обставин належними доказами, за захистом якого особа звернулася до адміністративного суду.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги ст.280, 251 КУпАП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями: 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора ВПОДДЗ батальйону №4 Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19 березня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5