Справа № 802/1206/17-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1206/17-а Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

07 червня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Сторчака В. Ю. Ватаманюка Р.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2017 року (головуючий суддя Мультян М.Б.) у справі №802/1206/17-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці від 21.07.2016 року №НТ160721 "Про припинення виплати допомоги по безробіттю".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що для встановлення його приналежності до категорії самозайнятого населення відповідач мав би попередньо з'ясувати наявність обставин в підтвердження факту здійснення ним адвокатської діяльності, як незалежної професійної діяльності, в розумінні Податкового кодексу України. Зокрема, на думку позивача, висновок про здійснення позивачем адвокатської діяльності зроблено відповідачем виключно на підставі наявності у нього свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, що є безпідставним для прийняття наказів про припинення виплати допомоги по безробіттю та щодо повернення незаконно отриманих коштів безробітним.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці від 21 липня 2016 року № НТ160721 "Про припинення виплати допомоги по безробіттю, про реєстрацію безробітних, повернення коштів" в частині, що стосується ОСОБА_2. Стягнуто на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Так, зокрема, апелянт вказує на відсутність належної мотивації висновків суду першої інстанції, які, на його думку, здійсненні в ході неповного з'ясування всіх обставин у справі та надання невірної правової оцінки виниклим між сторонам правовідносинам.

Позивач, скориставшись правом подання письмових заперечень, надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на безпідставність доводів апелянта, зазначив, що обставини стосовно наявності підстав для зарахування його до самозайнятої категорії населення встановлені постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у справі №802/213/17.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив її задовольнити.

Позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача та просив відмовити в її задоволенні, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, прийнявши нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, 31.03.2016 між ОСОБА_2 та державним підприємством "Вінницький науково - дослідний та проектний інститут землеустрою", а також Подільським державним підприємством, геодезії, картографії та кадастру було припинено договірні відносини про надання юридичних послуг за договорами цивільно-правового характеру.

Починаючи з 04.04.2016 року позивач перебував на обліку в Ленінському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю відповідно до ст. 22 та ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"

25.05.2016 року позивач звернувся до керівництва Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці із письмовою заявою в якій, у зв'язку із неможливістю працевлаштування через брак відповідної роботи, просив виплатити йому допомогу по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

10.06.2016 року рішенням Комісії з питань виплати допомоги по безробіттю одноразово для організації безробітними підприємницької діяльності Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці, яке оформлено у формі протоколу №06, ОСОБА_2 було відмовлено у виплаті допомоги по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності. Вказана відмова оформлена наказом Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці від 10.06.2016 року №101.

26.07.2016 року постановою Вінницького окружного адміністративного суду, яка набрала законної сили 27.09.2016 року, було визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань виплати допомоги по безробіттю одноразово для організації безробітними підприємницької діяльності Ленінського районного центру зайнятості міста Вінниці у формі протоколу від 10.06.2016 №06 в частині відмови безробітному ОСОБА_2 у виплаті допомоги по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності, а також визнано протиправним та скасовано наказ Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці від 10.06.2016 №101 "Про відмову гр. ОСОБА_2 у виплаті допомоги по безробіттю одноразово".

04.07.2016 року на ім'я директора центру зайнятості надійшла службова записка провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення ОСОБА_4 про необхідність проведення службового розслідування з метою встановлення належності безробітного ОСОБА_2 до зайнятого населення та відповідно з'ясування правомірності його перебування на обліку в центрі зайнятості.

В результаті прийняття рішення про проведення вказаної перевірки, були вчинені заходи для з'ясування всіх обставин, що могли надати сумніви у правомірності надання позивачу статусу безробітного шляхом направлення запитів до державних органів.

Так, 18.07.2016 року до Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці надійшов лист Національної асоціації адвокатів України від 14.07.2016 року № 612/0/2-16, яким повідомлено центр зайнятості, що ОСОБА_2 18.08.2008 року видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю за №603 і відповідно до поданої ним заяви, право на заняття адвокатською діяльністю поновлено з 26.05.2016 року

Даний факт також підтверджується витягом з Єдиного реєстру адвокатів України, згідно даних якого ОСОБА_2 18.08.2008 року Вінницькою обласною КДКА видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №603; в графі «інформація про зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю» зазначено, що зупинене з 30.09.2008 року право на зайняття адвокатською діяльністю поновлено відповідно до поданої позивачем заяви починаючи з 26.05.2016 року.

Окрім того, Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці листом №4136/06-33-1/03 від 15.07.2016 року, повідомило відповідача, що адвокат ОСОБА_2 в органах ПФУ зареєстрований з 25.11.2008 року, як особа, що забезпечує себе роботою самостійно.

Ленінським районним центром зайнятості м. Вінниці згідно з п.18 ч. 2 ст.22 Закону України "Про зайнятість населення" та Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженим спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, ДПА України від 13.02.2009 року за №60/62 (далі - Порядок) проведено розслідування достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

19.07.2016 року Ленінським районним центром зайнятості м. Вінниці складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення від № 159, в якому встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до поданої ним заяви, поновив своє право займатися індивідуальною адвокатською діяльністю та не повідомив про цей факт фахівця центру зайнятості, чим порушив вимоги частини 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", і кошти, отримані ним, як допомога по безробіттю, підлягають поверненню з дати поновлення адвокатської діяльності - 26.05.2016 року, відповідно до частини 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

20.07.2016 року на підставі вказаного акту, Ленінським районним центром зайнятості м. Вінниці прийнято наказ від 20.07.2016 року №115 "Про результати розслідування обґрунтованості виплати матеріального забезпечення гр. ОСОБА_2 та повернення незаконно виплачених коштів", відповідно до п. 3 якого, позивача зобов'язано протягом п'ятнадцяти календарних днів з дня отримання даного наказу, повернути кошти в сумі 2632,76 грн., отримані ним, як допомога по безробіттю за період з 26.05.2016 року по 20.06.2016 року.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року визнано протиправним та скасовано наказ Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці від 20.07.2016 року №115 "Про результати розслідування обґрунтованості виплати матеріального забезпечення гр. ОСОБА_2 та повернення незаконно виплачених коштів".

Відразу після наказу № 115 від 20.07.2016 року Ленінським районним центром зайнятості м. Вінниці 21 липня 2016 року на підставі п.п. 8 п. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", п.п. 8 п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п.п. 2 п. 1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діляності, прийнято наказ №НТ160721 "Про припинення виплати допомоги по безробіттю, про реєстрацію безробітних, повернення коштів", яким позивачу було припинено виплату допомоги по безробіттю, припинено його реєстрацію як безробітного та зобов'язано повернути здійснені виплати.

Не погоджуючись з вказаним відповідач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідачем при винесенні оскаржуваного наказу не було встановлено факту належності позивача до самозайнятого населення оскільки не з'ясовано наявність фактичного здійснення ним адвокатської діяльність у формах, передбачених законодавством, та здійснення ним незалежної професійної діяльності в розумінні Податкового кодексу України.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку виниклим правовідносинам зазначає наступне.

Відповідно до пункту «б» частини 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на її території на законних підставах та самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю.

Вимогами частини 1 статті 2 зазначеного Закону передбачено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Безробітним з числа застрахованих осіб, які виявили бажання провадити підприємницьку діяльність, виплачується допомога по безробіттю одноразово для організації такої діяльності.

Поряд із цим, процедура, умови надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, та механізм обчислення районними, міськими, районними у містах та міськрайонними центрами зайнятості державної служби зайнятості страхового стажу визначенні Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України 15.06.2015 № 613 (далі - Порядок).

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення" зазначено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076 (далі Закон № 5076), адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом (а не яка має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю); адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (ст. 4 Закону № 5076).

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою (ст. 13 Закону № 5076).

Пунктом 14.1.226 ст. 14 Податкового кодексу України вказано, що самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до п. 178.1 ст. 178 Податкового кодексу України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Як встановлено з довідки Головного управління ДФС у Вінницькій області від 24 лютого 2017 року №2800/10/02-28-08-01, ОСОБА_2 не перебував та не перебуває на обліку в органах податкової служби, як самозайнята особа (а.с. 21).

В даному випадку, судова колегія апеляційної інстанції в ракурсі наведених норм чинного податкового законодавства, вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що відсутність реєстрації ОСОБА_2 на обліку в органах податкової служби після поновлення права на заняття адвокатською діяльністю дає підстави вважати, що він не є зайнятою особою, оскільки можливість надання особі статусу безробітного в наслідок невиконання нею своїх обовязків та відповідно допущення ухилення від сплати податків, на переконання судової колегії є протиправним.

Тобто, адвокату, який має діюче свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, надана законом можливість забезпечувати себе роботою, внаслідок чого він є особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, належить до зайнятого населення та не може бути визнаний безробітним. А тому помилковим є висновок суду першої інстанції, що оскільки відсутній дохід від адвокатської діяльноситі і позиавч не перебуває на обліку в органах податкової служби, тому він не є особою, яка займається адвокатською діяльністю.

Наведені вище нормативні акт, положення яких застосовуються для врегулювання даних правовідносин, повязують підстави припинення реєстрації безробітних та припинення виплати допомоги по безробіттю з днем початку зайнятості особи (днем працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту), днем укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг), днем забезпечення роботою самостійно - днем реєстрації (отримання) права на зайняття певною діяльністю), а не з днем безпосереднього виконання роботи за трудовим договором, цивільно-правовою угодою чи у випадку самозайнятості особи.

Враховуючи, що ОСОБА_2 поновив право на заняття адвокатською діяльністю 26.05.2016 року, то відповідно саме з цього дня слід рахувати час, коли позивача забезпечив свою зайнятість шляхом встановлення відносин, що регламентують його діяльність, як адвоката відповідно до Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Частиною 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що зареєстровані безробітні зобовязані інформувати центр зайнятості, протягом трьох робочих днів про обставини, що є підставою припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Зокрема, підставою для припинення реєстрації безробітного, згідно ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», є зайнятість особи. Також, відповідно до п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 20 березня 2013 р. № 198 (надалі Порядок реєстрації №198), реєстрація безробітного припиняється з дня: початку зайнятості особи, зокрема, з дня працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту); дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг); дня забезпечення роботою самостійно.

В даному випадку, матеріали справи не містять доказів виконання позивачем наведених приписів, що у своїй сукупності дають підстави дійти висновку про правомірність дій Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці щодо винесення оскаржуваного наказу "Про припинення виплати допомоги по безробіттю, про реєстрацію безробітних, повернення коштів".

На переконання судової колегії, центр зайнятості діяв виключно у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а оскаржуваний наказ №НТ160721 від 21 липня 2016 року винесеним у відповідності до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"

Встановлені дані про зайнятість ОСОБА_2 та відсутність доказів в їх спростування, є підставою для припинення центром зайнятості його реєстрації як безробітного та, відповідно до підпункту 2 п.1 Розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 № 613 (надалі Порядок № 613), та припинення виплати допомоги по безробіттю.

Дана правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Вищим адміністративним судом в ухвалах від 30.09.2015 року №К/800/16632/14, від 02.07.2014 року №К/800/64516/13, від 20.03.2014 року №К/800/49210/13, де суд касаційної інстанції, зокрема, також дійшов до висновку про те, що адвокату, який має діюче свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, надана законом можливість забезпечувати себе роботою самостійно і відповідно робить його належним до категорії зайнятого населення, що позбавляє права на виплату допомоги по безробіттю.

Щодо постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року, якою визнано протиправним та скасовано наказ Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці від 20.07.2016 року №115 "Про результати розслідування обґрунтованості виплати матеріального забезпечення гр. ОСОБА_2 та повернення незаконно виплачених коштів" та на яку посилається позивач та суд першої інстанції, обгрунтовуючи своє рішення, суд апеляійної інстанції зазначає наступне.

Так, ч. 7 ст. 78 КАС України містить положення згідно яких правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Суд апеляційної інстанції зупиняв провадження у даній справі до розгляду Верховним Судом вищевказаної справи з метою встановлення правової оцінки факту перебування особи в статусі безробітного при статусі адвоката, однак ухвалу апеляційного суду про зупинення провадження у даній справі Верховним Судом було скасовано.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_5 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці про визнання протиправним та скасування рішення скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 червня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7