Справа № 821/1890/17
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/1890/17

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Шеметенко Л.П.

судді Косцової І.П.

судді Стас Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 від 21.11.2017 року про відкриття виконавчого провадження (ВП №55179668).

В обґрунтування позову зазначено, що державному виконавцю на виконання надійшов виконавчий документ постанова органу державного архітектурно-будівельного контролю про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постановою державного виконавця від 21.11.2017 року ВП №55179668 відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим документом. Однак, у постанові державний виконавець невірно вказав прізвище боржника за виконавчим документом, допустив помилку в даті прийняття виконавчого документа, не розяснив боржнику належним чином порядок та строк оскарження рішення про відкриття виконавчого провадження і не проставив печатку органу державної виконавчої служби. Зазначені обставини свідчать про невідповідність постанови державного виконавця вимогам законодавства, що є безумовною підставою для скасування рішення субєкта владних повноважень.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 04 січня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

21.11.2017 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55179668 з виконання постанови Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради від 26.05.2016 року №2/66/01-24 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 20 400 грн. (а.с. 6, 7-10).

Не погоджуючись із прийнятою державним виконавцем постановою, посилаючись на її невідповідність вимогам закону, позивач звернувся до суду з позовом, в якому ставиться питання про її скасування.

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що під час прийняття на виконання виконавчого документа, державний виконавець діяв у повній відповідності до чинного законодавства, описки у рішенні державного виконавця не можуть свідчити про його неправомірність, у звязку із чим підстави для скасування вказаного рішення субєкта владних повноважень відсутні.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає правильними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, є виконавчими документами та підлягають примусовому виконанню рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із ч.ч. 3, 5 вказаної статті Закону у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Водночас, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

Згідно із ч. 4 вказаної статті Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2017 року Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради подано в Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на примусове виконання постанову від 26.05.2016 року №2/66/01-24 про накладення на ОСОБА_3 (м. Херсон, вул. Айвазовського, буд. 5, інн №) адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. (а.с. 33).

Разом з цим, в постанові Управлінням розяснено ОСОБА_3 обовязок сплати штрафу протягом пятнадцяти днів з дня вручення постанови чи після оскарження постанови з дня повідомлення про залишення відповідної скарги без задоволення, а також про стягнення штрафу у подвійному розмірі в разі примусового виконання постанови.

Вказана постанова контролюючого органу подана після її судового оскарження боржником, на підтвердження чого Управління до заяви надало постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року по справі №766/4672/16-а, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення щодо накладення адміністративного стягнення (а.с. 28-32).

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, у резолютивній частині виконавчого документа помилково зазначено прізвище боржника «Передегей», замість вірного «Передерей».

Водночас, врахувавши наведені обставини, в тому числі наявність в розпорядженні вірних даних щодо боржника, які містяться в судовому рішенні по справі №766/4672/16-а та підтверджуються відомостями індивідуального податкового номеру платника податків, державним виконавцем прийнято до виконання вказаний виконавчий документ, про що винесено постанову від 21.11.2017 року ВП №551179668.

Колегія суддів вважає, що наявність у державного виконавця повних та належних даних відносно боржника за виконавчим документом, з метою забезпечення правильності виконавчих дій, зумовлює виконавця відобразити їх у своїй постанові про відкриття виконавчого провадження.

У звязку із чим колегія суддів у повній мірі погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відкриття виконавчого провадження із визначенням у рішенні виконавця вірних відомостей щодо сторін виконавчого провадження відбулось у відповідності до норм законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Разом з цим, враховуючи, що при відкритті виконавчого провадження виконавець перевіряє відповідність вимогам закону виконавчого документа, дотримання строків предявлення виконавчого документа до виконання, повноваження особи на предявлення вказаного документа до виконання, судом першої інстанції вірно вказано на те, що не зазначення виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження вірної дати виконавчого документа, не проставлення печатки органу на цій постанові чи не розяснення порядку і строків оскарження рішення виконавця у такому обсязі, який би був більш зрозумілим для відповідної особи, не свідчить про неправомірність рішення субєкта владних повноважень у розумінні законодавства, що регулює спірні правовідносини, і підтверджує наявність в рішенні технічних описок, помилок тощо.

При цьому, порядок оскарження рішень державного виконавця врегульований Розділом Х Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII.

Враховуючи викладене, оскільки під час відкриття виконавчого провадження державним виконавцем враховано дійсні відомості, що стосуються боржника, чим вжито заходів для належного вчинення виконавчих дій, позивачем не заперечується той факт, що він є стороною виконавчого провадження, інші недоліки постанови державного виконавця не можуть свідчити про незаконність постанови державного виконавця, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування рішення субєкта владних повноважень.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані і відповідають чинному законодавству, доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 11.06.2018 р.

Головуючий, суддя: Л.П. Шеметенко

Суддя: І.П. Косцова

Суддя: Л.В. Стас