Справа № 804/2460/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2018 року Справа № 804/2460/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у спрощеному провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання зарахувати термін навчання до стажу та здійснити перерахунок розміру відповідних надбавок, -
04.04.2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) з вимогами про:
- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування строку навчання у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою у строк військової служби;
- зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 зарахувати в строк військової служби позивача термін навчання у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою та здійснити перерахунок розміру відповідних надбавок.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі;справу №804/2460/18 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що з 15 серпня 1993 року по 12 червня 1996 року він проходив навчання у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою. Згідно ст. 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 р. час навчання вважався військовою службою. 17.01.2018 року позивач звернувся з рапортом на ім`я командира військової частини з проханням зарахувати в загальний стаж військової служби період навчання у ліцеї та перерахувати розмір надбавок. 07.03.2018 року отримав відмову. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування у строк військової служби строку навчання у ліцеї.
08.05.2018 року відповідач надав відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнав, аргументувавши свою позицію тим, що ст.24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» не дає змоги зарахувати період навчання у військовому ліцеї до військової служби, оскільки дана норма не узгоджується з іншими статтями Закону.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до наказу № 3 від 15.08.2017 р. позивач був зарахований до Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою (далі - Ліцей) (а.с.12).
Згідно наказу № 62 від 12.06.1996 року позивач був направлений для вступу до Київського інституту Сухопутних військ (а.с.13).
Отже, в період з 15 серпня 1993 року по 12 червня 1996 року позивач проходив навчання у Ліцеї.
17.01.2018 р. позивач подав до відповідача рапорт про перерахування йому розміру надбавок з урахуванням навчання у Ліцеї (а. с. 14).
Відповідач листом №368/ч від 07.03.2018 року повідомив позивача про відсутність підстав для зарахування до строку військової служби періоду навчання у Ліцеї, враховуючи, що на даний час Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» не передбачено, що початком перебування на військовій службі вважається вступ до військового ліцею (а. с. 15).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 24 Закон України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 19червня 1992 року) було визначено, що для допризовників, призовників і військовозобов`язаних початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом.
Перебування на військовій службі громадян, які навчаються у військово-навчальних закладах, передбачено статтею 25 Закону №2232-ХІІ.
Громадяни України, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, відповідно до частини першої статті 12 Закону № 2232-ХІІ можуть проходити попередню підготовку в загальноосвітніх навчальних закладах, військових ліцеях, ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, у військових оркестрах, навчальних закладах громадських організацій, на підготовчих курсах при вищих військових навчальних закладах або військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів.
Відповідно до Положення про ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.1999 № 717, ліцей є середнім загальноосвітнім навчальним закладом з військово-професійною спрямованістю навчання та виховання і належить до середньої загальноосвітньої школи ІІІ ступеня з поглибленим вивченням програми допризовної підготовки юнаків, створений з метою загальноосвітньої та військово-фізичної підготовки юнаків для подальшого вступу до вищих навчальних закладів єдиної системи військової освіти.
Статтею 2 Закону №2232-ХІІ встановлено вичерпний перелік видів військової служби, до яких відноситься: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Такого виду військової служби, як навчання у ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою вказаний перелік не містить.
За змістом згаданої вище статті необхідною умовою прийняття на військову службу є, зокрема, досягнення громадянином України відповідного віку, передбаченого ст.15 та 20 цього Закону.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оцінюючи усі докази, надані суду, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
В періодз 15 серпня 1993 року по 12 червня 1996 року позивач проходив навчання уКриворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою.
17.01.2018 р. позивач подав до відповідача рапорт про перерахування йому вислуги років з урахуванням навчання у Ліцеї.
Відповідач листом №368/ч від 07.03.2018 року повідомив позивача про відсутність підстав для зарахування до вислуги років періоду навчання у Ліцеї, враховуючи, що на даний час Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» не передбачено, що початком перебування на військовій службі вважається вступ до військового ліцею.
Виходячи з аналізу вище вказаних правових норм, суд приходить до висновку, що ліцей, у якому навчався позивач, не є військовим навчальним закладом у розумінні Закону № 2232-ХІІ, а тому строк його навчання не може бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання у такому учбовому закладі не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у частині четвертій статті 2 цього Закону.
Вказаний ліцей відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 № 490 «Про реформу системи військової освіти» створено з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей - сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
Крім того, статтею 2 Закону №2232-ХІІ встановлено вичерпний перелік видів військової служби, в якомутакого виду військової служби, як навчання у ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, не міститься.
Суд враховує, що за правилами ст. 15 ч. 1 Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу" для статусу військовослужбовця необхідно досягнення 18-річного віку, тоді як набір до Ліцею здійснюється у віці 15-16 років, тобто, на час навчання у Ліцеї позивач не мав статусу військовослужбовця.
Аналогічна правова позиція закріплена у постановах Верховного Суду України від 27.03.2012 у справі №21-7а12, від 16.04.2013 у справі №21-107а13, від 01.10.2013 у справі №21-330а13.
Враховуючи викладене, адміністративний позов ОСОБА_1 визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання зарахувати термін навчання до військової служби та здійснити перерахунок розміру відповідних надбавок не підлягає задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалось, так як позивач на підставі ст. 5 п. 12 Закону України "Про судовий збір" звільнений від його сплати. Доказів понесення судових витрат відповідач суду не подав.
Керуючись 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання зарахувати термін навчання до стажу та здійснити перерахунок розміру відповідних надбавок-відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.
Рішення суду набуває законної сили у відповідності до положень ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

.

Суддя О.С. Рябчук