Справа № 567/422/18
Суддя: Венгерчук А.О.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 567/422/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Стаднікова А.Г.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Острозі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора СРПП №3 Острозького відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи,

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до інспектора СРПП №3 Острозького відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи звернувся ОСОБА_1

В обґрунтування позову зазначив, що він звернувся до суду з названим позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №947521 винесеної 19.03.2018. Закрити провадження у справі та поновити йому строк на оскарження постанови, якою до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн., за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за те, що він не виконав вимогу знаку 2.2 Проїзд без зупинки заборонено, чи порушив вимоги ПДР.

Вказує, що діє інспектора щодо розгляду справи і винесення постанови є протиправними оскільки, постанова складена без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, скупчення і потоку інших автомобілів, інтенсивності руху.

Зазначає, що доказів правопорушення не надано, свідків не допитано, протокол не складався. У постанові не вказана на якій вулиці міста рухався його автомобіль, місце вчинення правопорушення вказно невірно, не відображено напрямку руху.

Вказує, що інспектор не мав права виносити постанову на місці зупинки транспортного засобу та зазначаючи про те, що йому не було надано можливості захистити свої інтереси, скористатися допомогою адвоката.

Відповідач подав відзив на позов у якому вказав, що вважає вимоги позивача необгрунтованими у звязку із тим, що 19.03.2018 о 18 год 30 хв. на перехресті вулиць Бельмаж - вулиця кн.Острозьких в м.Острог водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем ОСОБА_3, д.н.з. НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 дод.1 «Проїзд без зупинки заборонено» чим порушив п.8.4 б ПДР України за що ним дійсно було винесено постанову НК №947521 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Зазначає, що при складанні адміністративної постанови у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 було розяснено його право та обовязки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, і відповідно до ст.276 КУпАП було винесено постанову, копію адміністративної постанови гр. ОСОБА_1 отримувати на місці зупинки відмовився, хоча вину свою визнавав, усно повідомив, що дорожнього знаку не помітив, тому що не є місцевим жителем. Будь-яких пояснень та заяв про перенесення розгляду справи в звязку з необхідністю скористатися правовою допомогою ОСОБА_1 не подавав, і жодним чином не зазначив про це в постанові.

Вважає, що працівником поліції жодних протиправних дій не допущено, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена законно, просить відмовити за безпідставністю ОСОБА_1 в адміністративному позові до поліцейського Острозького ВП ГУ НП в Рівненській області ОСОБА_4 про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення НК №947521, винесеної поліцейським ОСОБА_2 за ч.1 ст.122 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що 19.03.2018 о 18 год 30 хв. на перехресті вулиць Бельмаж - кн.Острозьких в м.Острог водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем ОСОБА_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 дод.1 «Проїзд без зупинки заборонено» чим порушив п.8.4 б ПДР України. Про що на підставі порушення ПДР сержантом поліції ОСОБА_2 відповідно до ст.276 та ч.1 ст.122 КУпАП було винесено постанову НК №947521 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 23 Закону України «Про Національну поліцію України» визначає, що основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням ОСОБА_5 дорожнього руху його учасниками.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративне правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення в тому й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП).

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, чч.1-3, 5 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Як вбачається з ч.1 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі інструкція №1395 від 07.11.2015), ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обовязки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.4 розділу І інструкції №1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п. п. 2,5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, тобто інспектор правомірно діяв у спосіб передбачений Законом.

Пунктом 1 розділу IV Інструкції визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини в пункті 32, справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов'язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при оформленні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечений в суді при оскарженні дій та рішень заявленого суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається із вищевказаних норм, уповноважений поліцейський має право при виявленні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, скласти постанову про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності без попереднього складання протоколу про дане правопорушення, не залежно від того, зафіксоване чи не зафіксоване воно в автоматичному режимі, чи оспорюється факт вчинення такого правопорушення та накладення адміністративного стягнення, так як, такі правопорушення відносяться до сфери забезпечення дорожнього руху, разом з тим, не обмежені лише зафіксованими в автоматичному режимі, а зафіксовані в автоматичному режимі правопорушення також входять у цей перелік, разом з тим, розгляд таких правопорушень віднесено до компетенції Національної поліції.

Посилання позивача на те, що поліцейський не мав права розглядати справу на місці вчинення правопорушення спростовуються змістом ст. 258 КУпАП, до якої було внесено зміни та надано таке право після рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 у справі № 5-рп/2015 року.

Щодо факту правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ОСОБА_5 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пунктів 8.1, 8.2, 8.4 ОСОБА_5 дорожнього руху України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих ОСОБА_5 і повинні відповідати вимогам національного стандарту та поділяються на групи - заборонні знаки; запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно Розділу 33 «Дорожні знаки. Знаки пріоритету» ОСОБА_5 дорожнього руху України дорожній знак 2.2 є «Проїзд без зупинки заборонено», відповідно до якого забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, ОСОБА_5 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем заперечується факт порушення ним ОСОБА_5 дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідачем, всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушенням позивачем ОСОБА_5 дорожнього руху України.

Наявні у справі докази, зокрема, постанова не дає суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

В порушення вказаних норм КУпАП, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався виключно власними припущеннями щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення, що є неприпустимим та свідчить про протиправність спірної постанови відповідача.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов в частині скасування постанови та закриття провадження підлягає задоволенню.

З матеріалів справи встановлено, що копія постанови ОСОБА_1 була отримана 22.03.2018. З позовом до суду останній звернувся 03.04.2018, а відповідно до експрес накладної позивачем позовна заява була подана до відділення надання послуг з організації перевезення відправлень 01.04.2018, тобто у межах десятиденного строку на оскарження постанови. Тому суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про поновлення пропущеного позивачем строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення слід відмовити у звязку із її безпідставністю.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив

адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: м.Луцьк, проспект Відродження, буд.49 А, кв.710, РНОКПП НОМЕР_2) до інспектора СРПП №3 Острозького відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 (місцезнаходження: м.Острог, проспект Незалежності, 89 Рівненська область) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №947521 винесеної 19 березня 2018 року, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн., за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати та закрити справу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Острозький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 04 червня 2018 року.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_7