Справа № 805/3463/15-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2018 року

м.Київ

справа №805/3463/15-а

адміністративне провадження №К/9901/12863/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Стрілець Т.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 1 вересня 2015 року (суддя: Кірієнко В.О.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року (судді: Ястребова Л.В., Ляшенко Д.В., Блохін А.А. ) у справі №805/3463/15-а за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправним та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - ВДВС ГТУЮ у Донецькій області) про визнання протиправною та скасування постанови відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області) від 6 серпня 2015 року ВП № 47691037 про арешт коштів боржника.

В обґрунтування позову посилався на протиправність прийняття оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника, оскільки частина 3 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (чинного на час винесення постанови, далі - Закон № 606-XIV) обмежує накладення арешту лише у розмірі суми стягнення. Зазначає, що арешт коштів боржника фактично зупинив господарську діяльність позивача.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 1 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 6 серпня 2015 року ВП № 47691037 про арешт коштів боржника.

У касаційній скарзі Дочірня компанія «Газ України» національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», посилаючись на допущені судами попередніх інстанцій при розгляді справи процесуальні порушення, просила скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 1 вересня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року і залишити позовну заяву без розгляду.

У запереченні на касаційну скаргу позивач вказує на неправомірність рішення відповідача та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без мін. Заперечення обґрунтовані доводами, аналогічними викладеним у позовній заяві.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" зареєстровано у якості юридичної особи за ідентифікаційним кодом юридичної особи 03337119, номер запису 1 002451, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

26 вересня 2014 року Господарським судом Запорізької області, на виконання постанови Вищого господарського суду України від 6 серпня 2014 року у справі

№ 905/1430/14, видано наказ, яким стягнуто з Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» заборгованість у сумі 4 227 513, 02 грн.

29 травня 2015 року на підставі вказаного наказу ВДВС ГТУЮ у Донецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47691037 та зобов'язано боржника, Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго", самостійно у семиденний строк сплатити суму заборгованості за наказом № 905/1430/14 на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

8 червня 2015 року постановою ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ВП № 47691037, у зв'язку з несплатою у добровільному порядку суми заборгованості, з позивача (боржника) стягнуто виконавчий збір у розмірі 422 751, 30 грн.

6 серпня 2015 року ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, у зв'язку з несплатою суми боргу за наказом Господарського суду Запорізької області та несплатою суми виконавчого збору, винесено постанову ВП № 47691037 про арешт коштів боржника.

Не погоджуючись з постановою ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 6 серпня 2015 року про арешт коштів боржника, Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулось до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшли висновку про неправомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Тобто, вирішуючи даний спір по суті, суди як першої, так і апеляційної інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте, такий висновок є помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Частиною першою статті 181 КАС України (також у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 квітня 1999 року № 606-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 606-XIV) рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За правилами статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - ГПК України) скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - КАС України) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, згідно пункту 1 частини першої статті 19 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду справи) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Частиною першою статті 287 КАС (також у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За правилами статті 339 ГПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі у справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Отже, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Як зазначено вище, спірні правовідносини виникли у серпні 2015 року з приводу винесення ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, за наказом Господарського суду Запорізької області та на виконання рішення Вищого господарського суду України від 6 серпня 2014 року у справі № 905/1430/14, постанови ВП № 47691037 про арешт коштів боржника.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За правилами частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Оскільки у справі, що розглядається, суди помилково прийняли до свого провадження і розглянули справу, яка не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, ухвалені в цій справі судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в ній.

Керуючись статтями 238, 239, 341 - 343, 349, 354 - 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 1 вересня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року у справі № 805/3463/15-а за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправним та скасування постанови - скасувати.

Провадження по справі, відкрите в порядку адміністративного судочинства, - закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: І.Л. Желтобрюх

Судді: О.В. Білоус

Т.Г. Стрелець