Справа № 591/7007/17
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 591/7007/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Спаскіна О.А.

суддів: Любчич Л.В. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06.03.2018, (суддя Сидоренко А.П., вул. Академічна, 13, м. Суми, Сумська, 40030, повний текст складено 07.03.18) по справі № 591/7007/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області , Міністерства внутрішніх справ України

третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання протиправною відмову у вчиненні дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06.03.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області у направленні необхідних документів для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років до департаменту персоналу організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України.

Зобовязано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області підготувати та подати до департаменту персоналу організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України необхідні документи для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно зясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вказує, що оскільки на день звільнення зі служби позивач не досягнув 45-річного віку та його календарна вислуга років складала 15 років 08 місяців 18 днів, підстави для направлення до Головного управління Пенсійного фонду України за місцем проживання надісланих позивачем документів для призначення пенсії за вислугу років відповідно до положень Закону, відсутні.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Представник відповідача подав клопотання про перенесення розгляду справи у звязку з завантаженістю представника.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстав для задоволення вищезазначеного клопотання, оскільки відповідач є державним органом зі встановленим штатом працівників. Доказів відсутності можливості залучення інших осіб для представництва інтересів Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області в суді відповідачем не надано.

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Крім того, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, позивач, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1, який обіймав посаду заступника начальника відділу боротьби з етнічними організованими злочинними групами та естрімізмом УБОЗ УМВС України в Сумській області, наказом УМВС України в Сумській області від 30 квітня 2014 року №75 о/с було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» Положення (за власним бажанням) у запас Збройних Сил України. Вислуга років на 30 квітня 2014 року складає: календарна 15 років, 08 місяців, 18 днів, ОВС - 15 років, 08 місяців, 18 днів, пільгова 05 років 11 місяців, 04 дні; для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні становить 15 років, 08 місяців, 18 днів (а.с.13).

19 жовтня 2017 року листом № 33-/К-49пк Управління МВС в Сумській області повідомило позивача, що за його зверненням документи для вирішення питання призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» направлені до головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області. Щодо надання фінансових документів для призначення пенсії повідомило позивачу, що підстав для надання позивачу грошового атестату та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням немає (а.с.16).

15 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 повторно звернувся з заявою до Голови ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області, та просив підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області подання для призначення йому пенсії за вислугою років (а.с.15).

Листом від 22 листопада 2017 року №33/К-114 пк Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області повторно відмовило йому, зазначивши що позивач не має права на пенсію згідно чинного законодавства, направити документи для оформлення подання для призначення пенсії за вислугу років до відділу координації соціальних та пенсійних питань ДПООНД МВС України, як уповноваженому структурному підрозділу, немає правових підстав (а.с.17).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх часткової обґрунтованості та не доведеності відповідачем правомірності прийнятого ним рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) мають звільненні зі служби, зокрема, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону право на пенсію за вислугу років зокрема мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, інші особи, зазначені у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби у період:

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше (на день звільнення).

Ст. 17-1 Закону прямо передбачає, що вислуга років на пільгових умовах визначається відповідно до порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затв. Постановою КМУ від 17 липня 1992 року № 393.

Відповідно до п. в) абз. 3 цього порядку до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за півтора місяця. Відповідно до абз. 1 вказаний порядок застосовується для обчислення вислуги для призначення пенсії. Зі змісту Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 вбачається, що приписи останніх не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності виключно календарної вислуги.

Згідно з пунктом «б» статті 12 Закону пенсія за вислугу років також призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Відповідно до п. 4.1.6 Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, затв. Постановою ВРУ від 16 грудня 1993р. № 3720 (в редакції, який діяв на час звільнення позивача) стаж роботи працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби у вищезазначених підрозділах згідно з переліком посад, визначених Міністром внутрішніх справ України. Наказом МВС № 431 від 14 листопада 2007 року затверджений Перелік посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби. Як вбачається з послужного списку (а.с. 14) позивач перебував на посадах оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого, заступника начальника відділу. Всі ці посади передбачені вказаним вище переліком.

Як свідчать матеріали справи, Наказом УМВС України в Сумській області від 39.04.2014 № 73 о/с позивача ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 «ж» Положення (за власним бажанням) у запас Збройних Сил України та цим наказом установлено, що вислуга років станом на 30 квітня 2014 складає: календарна - 15 років 08 місяців 18 днів, пільгова - 05 років 11 місяців 04 дня.

Таким чином, станом на дату звільнення з органів внутрішніх справ вислуга позивача ОСОБА_1 становить 21 років 07 місяців 22 дні, що є достатньою підставою набуття права позивача на пенсію за вислугою років відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-ІІ.

Доводи апеляційної скарги Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про відсутність календарної вислуги років у позивача для призначення останньому пенсії, що стало підставою для відмови в направленні до органу Пенсійного фонду України відповідних документів, за вислугу років судова колегія оцінює критично, виходячи з наступного.

Так, за ч. 1 ст. 2 Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, з аналізу положень якого можна дійти висновку, що пільгова вислуга років враховується саме при призначенні виду пенсії та не ставиться в залежність від наявності виключно календарної вислуги років.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1.

Зокрема, пунктом першим встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

У відповідності до вказаного Порядку, на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Проте за нормами ст. 49 Закону рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії приймають органи Пенсійного фонду України, отже виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Разом з тим, на структурні підрозділи Міністерства внутрішніх справ України, у випадку вирішення питання про призначення пенсії у відповідності до вище вказаного Закону позивачу, покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

Отже, посилання відповідача на відсутність календарної вислуги років у позивача для призначення останньому пенсії за вислугу років суперечать чинному законодавству.

Таким чином, судова колегія вважає правомірними висновки суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо визнання неправомірною відмови Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області у підготовці та поданні до департаменту персоналу організації освітньої та наукової діяльності МВС України документів позивача для призначення йому пенсії за вислугу років на пільгових умовах та зобов'язання підготувати та направити до вказаного органу документи стосовно позивача для призначення останньому пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 2 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06.03.2018 по справі № 591/7007/17 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06.03.2018 по справі № 591/7007/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови складено 01.06.2018 р.