Справа № 727/2803/18
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/2803/18
Провадження № 2-а/727/101/18
03 травня 2018 Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі: Головуючого судді: Слободян Г.М., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 патрульної поліції в Чернівецькій області на постанову про накладення адміністративного стягнення,
В суд з позовною заявою звернувся позивач ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції в Чернівецькій області на постанову про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи позовні вимоги тим, що 09.03.2018 р. приблизно о 12.00 год. він забирав особисті речі з заднього сидіння автомобіля, що знаходиться в його користуванні та був припаркований біля будинку де він проживає і в цей час підїхав інший автомобіль, водій, якого не зміг вибрати безпечний інтервал та вчинив ДТП. На виклик поліції приїхав наряд, що став оформлювати документально дорожньо-транспортну пригоду. Зазначає, що під час оформлення документів на вимогу поліцейського ним було надане водійське посвідчення, технічний паспорт та страховий поліс, проте працівник поліції назвав поліс недійсним і склав постанову про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, де зазначено, що він керуючи автомобілем скоїв адміністративне порушення передбачене ст.ст. 124, 126 КУпАП в вигляді штрафу. При цьому поліцейський проігнорував його прохання вписати в документи, що він складав реквізити предявленого полісу, а також зауваження про те, що відповідно п.п. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки він знаходився поза автомобілем і відповідно до п.1.10 не являвся водієм автомобіля, вважає що притягнення його до адміністративної відповідальності за будь-яких обставин є незаконним. Дану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності 13.03.2018 р. ним було оскаржено, проте його законні заперечення не були взяті до уваги, про що повідомлено листом від 20.03.2018 р. Просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до ст. 263 КАС України.
Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначив про незгоду із позовними вимогами. У відзиві посилаються на те, що 09.03.2018 року о 12.05 год. екіпажем патрульної поліції, до якого входив інспектор роти №3 БУПП в Чернівецькій області ОСОБА_4, під час патрулювання, було здійснено реагування на дорожньо-транспортну пригоду, а саме: водій автомобіля Фольксваген Пассат, державний номерний знак WG449928, що був припаркований, не впевнився у тому, що це буде безпечно, відчинив двері транспортного засобу, у результаті чого вчинив зіткнення з транспортним засобом КІА Спортейдж, державний номерний знак НОМЕР_1. Вбачали, в діях позивача склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.126 ч.1 КпАП України, вважаючи, що інспектор патрульної поліції мав усі законні підстави для зупинки транспортного засобу, предявив законну і обгрунтовану вимогу щодо надання документів передбачених законодавством. Вказують, що постанова (серії ВР №303302 від 09.03.2018 року) обгрунтована, винесена на підставі закону, а доводи позивача безпідставні; просять в задоволенні позовних вимог відмовити.
Позивачем відповіді на відзив не подано. Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та у наданих суду поясненнях посилався на обставини аналогічно викладеним в позові.
Згідно з частиною п'ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши і розглянувши справу, з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно дослідивши і оцінивши докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.
У відповідності до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інші.
Згідно частини першої та другої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Вимогами ст. 9 ч.1 КпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Правовими позиціями ВСУ в п. 24 постанови Пленуму від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення в транспорті», акцентував увагу на тому, що зміст постанови в справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам, встановленими статтями 283, 284 КпАП України, зокрема, в постанові необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Судом належними доказами по справі встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини, зокрема, що інспектором БУПП в м. Чернівці ОСОБА_4 було складено постанову серії АР №303302, відповідно до якого 09.03.2018 року о 12.05 год. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Фольксваген Пассат, державний номерний знак WG449928, що стояв припаркований, не впевнившись у тому, що це буде безпечно, відчинив двері транспортного засобу, в результаті чого вчинив зіткнення з транспортним засобом КІА Спортейдж, державний номерний знак НОМЕР_1, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст.124, 126 ч.1 КпАП України.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачем по справі не враховані положення ст.62 Конституції України, а саме - обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (також правопорушення).
Відповідно до ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ст.. 124, 126 ч.1 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених … частинами 1 ст.126 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п.10 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

У відповідності до ст. 126 ч. 1 КпАП України, передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") та тягне за собою накладення штрафу.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 1 КпАП України, а також і ст.. 124 КУпАП, відповідачем до суду не надано; відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання незаконною, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 7, 9, ст. 122 ч.2, 251, 256, 258, 268, 280, 287, 288, 289 КпАП України, ст.ст.9, 19, 77, 90, 126, 241-246, 250 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 патрульної поліції в Чернівецькій області на постанову про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ВР № 303302 від 09.03.2018 року про накладення адміністративного стягнення в розмірі 425,00 грн. в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти БУПП м. Чернівці ОСОБА_4 за ст. 126 ч.1 КпАП України та провадження по справі закрити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, шляхом подачі сторонами апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення постанови.

Повний текст судового рішення - 10.05.2018р.

Суддя Слободян Г.М.