Справа № 820/2643/18
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 червня 2018 р. № 820/2643/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Панченко О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Нгуєн Тхі Соан
до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області
про визнання дій незаконними;-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Нгуєн Тхі Соан, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області в нездійсненні оформлення та видачі громадянки ОСОБА_1 Нгуєн Тхі Соан, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідки на постійне проживання в Україні в зв'язку з досягненням 25-річного за заявою від 13.03.2018 року;

- зобовязати Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити оформлення та видачу громадянки ОСОБА_1 Нгуєн Тхі Соан, ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідку на постійне проживання в Україні в звязку з досягненням 25-річного за заявою від 13.03.2018 року;

- стягнути з Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області на користь громадянки ОСОБА_1 Нгуєн Тхі Соан, ІНФОРМАЦІЯ_1, 704 гривні 80 копійок здійснених ним судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 15.11.2006р. рішенням ВГІРФО ГУМВС України в Київській області на підставі Закону України "Про імміграцію" надано дозвіл на імміграцію в Україну позивачу, в результаті чого Нгуєн Тхі Соан документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії КВ №11995/57285 від 15.11.2006р. В подальшому, позивач звертався із заявою про обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні серії КВ № 11995/57285 від 15.11.2006 року у звязку з досягненням 25-річного віку. Матеріали справи щодо обміну вказаної посвідки були направленні для розгляду відповідачу, однак, на момент подачі позову ніякого рішення Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області прийнято не було. Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду з даним позовом.

Відповідач позов не визнав. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив наступне: 13.03.2018р. позивач звернулась з документами для здійснення обміну бланку посвідки на постійне проживання у зв'язку з досягненням 25-річного віку. При перевірці документів позивача встановлено, що 15.11.2006р. позивача рішенням УГІРФО ГУ МВС України в Київській області документовано тимчасовою посвідкою на постійне проживання. 16.03.2018 року ГУ ДМС України в Харківській області направлено запит до УДМС України в Київській області для з'ясування підстав видачі посвідки на постійне проживання. Однак, на момент підготовки відзиву на позов відповідь на вказаний запит не надана. Посилаючись на зазначені обставини, відповідач стверджує про неможливість проведення дій щодо обміну бланку посвідки відповідно до заяви позивача, оскільки необхідно перевірити та дослідити документи, які були надані позивачем при отриманні посвідки на постійне проживання. Враховуючи викладене, відповідач зазначає, що здійснення обміну позивачеві посвідки на постійне проживання є передчасним рішенням.

У судове засідання сторони прибули, не заперечували щодо розгляду справи в порядку письмового провадження, про що склали заяви.

Оскільки визначене ч. 1 ст.2 КАС України завдання адміністративного судочинства залишається незмінним при розгляді будь-якої адміністративної справи, в тому числі і справи за позовом субєкта владних повноважень, і дотримання вказаного завдання є обовязковим в силу приписів ч.2 ст.19 Конституції України, то з огляду на приписи ст.192, ч.3 ст.194, ч.4 ст. 243 КАС України, суд, зібравши докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, доходить висновку, що справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

За матеріалами справи судом встановлено, що Нгуєн Тхі Соан, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою ОСОБА_1, паспорт типу Р, код VNM, номер 1635966, терміном дії до 13.05.2024р. (а.с.20)

Рішенням ВГІРФО ГУМВС України в Київській області на підставі Закону України "Про імміграцію" позивачу надано дозвіл на імміграцію в Україну, в результаті чого Нгуєн Тхі Соан документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії КВ №11995/57285 від 15.11.2006р., безстроково (а.с.23)

Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 11.05.2012р. зареєстровано місце проживання позивача за адресою: м.Харків, вул.Тимурівців, буд.33-А, гуртожиток. (зв. бік а.с.23)

Адвокатом позивача 21.11.2017р. направлено запит №АЗ-389/17 до Управління ДМС України в Київській області про надання інформації щодо Нгуєн Тхі Соан. (а.с.25) Управлінням ДМС України в Київський області письмовою відповіддю №3201.4-5377/32.2-17 від 30.11.2017 року на адвокатський запит повідомлено, що станом на 29.11.2017 року рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання в Україні серії КВ №11995/57285 від 15.11.2006 року громадянки ОСОБА_1 Нгуєн Тхі Соан ІНФОРМАЦІЯ_1 Управлінням ДМС України в Київський області не приймалось. (а.с.26)

13.03.2018 року позивач звернувся з письмовою заявою до Московського РВ у м.Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якій просив на підставі п.9 Постанови Кабінету Міністрів України №251 від 28.03.2012 року здійснити обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні серії КВ №11995/57285 від 15.11.2006 року у звязку з досягненням 25-річного віку.

З матеріалів справи вбачається, що 13.03.2018 року Московським РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківський області позивача притягнуто до адміністративній відповідальності відповідно до ч.1 ст.203 Кодексу України про адміністративні правопорушення в звязку тим, що позивач своєчасно не здійснив обмін посвідки на постійне проживання в Україні серії КВ №11995/57285 від 15.11.2006р. (а.с.27) Позивач при цьому не заперечувала факт несвоєчасного обміну посвідки, пояснюючи це незнанням законодавства. (зв. бік а.с.27)

Відповідно постанови про накладення адміністративного стягнення ПН МХК №120560 від 13.03.2018 року позивачем сплачено штраф у розмірі 510 гривен, про що свідчить квитанція про сплату штрафу №7524325 від 13.03.2018 року. (а.с.29)

З матеріалів справи вбачається, що Московським РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківський області заяву про обмін посвідки на постійне проживання в Україні та документи позивача було прийнято та надіслано до ГУ ДМС України в Харківський області для прийняття рішення. Однак, ГУ ДМС України в Харківській області, у встановлений законом строк, не здійснив оформлення позивачу нової посвідки на постійне проживання в Україні, та передав на доопрацювання до Московського РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківський області. (а.с.32)

Отже, позивач та його представник вважають права та інтереси Нгуєн Тхі Соан порушеними з боку ГУ ДМС України в Харківський області, у зв'язку з чим звернулись до суду з даним позовом.

Враховуючи наведені обставини справи, суд зазначає наступне:

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання, регулюється Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012р. №251.

Відповідно ст.9 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2012р. №251, строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25- і 45-річного віку.

Згідно п.16 Порядку №251, для обміну посвідки на постійне проживання в разі досягнення іноземцем та особою без громадянства 25- і 45-річного віку подаються документи, зазначені у підпунктах 1-4 і 6 пункту 15 цього Порядку. Зазначені документи іноземець та особа без громадянства подають не пізніше ніж через місяць після досягнення відповідного віку. Посвідка, обмін якої не проведено в зазначені строки, визнається недійсною.

Положеннями пункту 15 Порядку №251 передбачено, що для обміну посвідки подаються:

1).заява, зразок якої встановлюється МВС;

2).паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після предявлення повертається), та його копія;

3).посвідка, що підлягає обміну;

4).квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати;

5).документи, що підтверджують обставини, на підставі яких посвідка підлягає обміну (документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України);

6).дві фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері).

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивач звернувся до уповноваженого органу для обміну посвідки, надав усі необхідні документи для здійснення обміну посвідки на постійне проживання в Україні. В матеріалах справи не міститься інформації щодо ненадання позивачем будь-якого з необхідних документів, перелічених вище.

Пунктом 18 Порядку №251 встановлено, що посвідка на постійне проживання скасовується територіальним органом або підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статей 12 і 13 Закону України Про імміграцію.

Відповідно ст.12 Закону України Про імміграцію, підставами для скасування дозволу на імміграцію є:

1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

За змістом ст.13 зазначеного Закону: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Позивачу не було скасовано дозвіл на імміграцію, оскільки жодних порушень, передбачених ст.12 Закону України Про імміграцію, ним не було здійснено.

Відповідно положень п.2.7-2.9 Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.07.2013 року №681: працівник територіального органу чи підрозділу ДМС при надходженні заяви про обмін посвідки перевіряє наявність підстав для обміну посвідки, звіряє відомості про іноземців чи осіб без громадянства, указані в їхніх паспортних документах, з даними, що містяться в цих заявах, перевіряє відсутність підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки, передбачених пунктом 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання. Після прийняття рішення матеріали, які стали підставою для обміну посвідки, долучаються до справи, на підставі якої посвідка видавалася вперше. У разі якщо посвідка видавалася одним територіальним органом (підрозділом) ДМС, а обмін посвідки провадиться іншим органом (при зміні місця проживання), то до органу, який видав посвідку вперше, надсилається повідомлення про видачу нової посвідки, а недійсна посвідка - для знищення.

Отже, посилання відповідача на те, що ним досі не отримана відповідь від УДМС України в Київській області на запит що унеможливлює видачу посвідки Нгуєн Тхі Соан, не є обґрунтованими, оскільки вищезазначені Тимчасовий порядок та Закон не містять положень, якіб передбачали обов'язкове повідомлення про надходження відповідної заяви органу, який видавав посвідку, чи підтвердження певних фактів щодо заявника.

За результатами розгляду заяви протягом семи днів (для посвідки на постійне проживання) і пятнадцяти днів (для посвідки на тимчасове проживання) з дати подачі всіх визначених цим Тимчасовим порядком документів Головою ДМС (а в разі його відсутності - заступником Голови ДМС) чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником приймається рішення про видачу або відмову у видачі нової посвідки (п.4.6. Тимчасового порядку).

У заяві робиться відмітка про прийняте рішення або зазначаються причини відмови у видачі посвідки.

Відповідно положень п.17 Порядку, рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі: 1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; 2) необхідності охорони здоровя, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі; 4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобовязання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що повязані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого вїзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання);6) інших випадках, передбачених законами.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернувся до відповідного органу ДМС про видачу посвідки на постійне проживання у зв'язку з досягненням 25-річного віку з усіма необхідними документами, та жодний підпункт п.17 Порядку не стосується позивача.

Відповідно п.16 Порядку №251, посвідка, обмін якої не проведено в зазначені строки, визнається недійсною. Однак, на запит адвоката позивача №АЗ-389/17 від 21.11.2017р. (а.с.29) УДМС України в Київській області надало відповідь від 30.11.2017р. (а.с.30), в якій зазначено про те, що відносно громадянки СРВ Нгуєн Тхі Соан, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 29.11.2017р. рішення про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання КВ №11995/57285 УДМС України в Київській області не приймалось. Крім того, позивач сплатив адміністративний штраф, передбачений за несвоєчасний обмін посвідки на постійне проживання.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у нездійсненні оформлення та видачі посвідки на постійне проживання в Україні в зв'язку з досягненням 25-річного та зобовязання Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити оформлення та видачу позивачу посвідку на постійне проживання в Україні в звязку з досягненням 25-річного за заявою від 13.03.2018 року є доведеними.

Щодо клопотання представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно положень ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 ст. 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідач заперечував щодо задоволення клопотання представника позивача та посилався на те, що витрати на професійну правничу допомогу не відшкодовуються відповідно ч. 6 ст. 12 КАС України, яка передбачає, що до справ незначної складності належать справи про перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

На підтвердження витрат з оплати правничої допомоги, наданої протягом розгляду справи, представником позивача надано до матеріалів справи: копію договору про надання правової допомоги №Д-84/17 від 21.11.2017р. із адвокатом ОСОБА_2, додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги №Д-84/17 від 21.11.2017р.,копії квитанцій ПАТ КБ «ПриватБанк» про сплату коштів в якості оплати послуг адвоката за договором №Д-84/17 від 21.11.2017р. в загальній сумі 6060 грн., копію акту виконаних робіт №1 від 16.05.2018 до договору про надання правової допомоги №Д-84/17 від 21.11.2017р., копію звіту про дебетові та кредитові операції по рахунку адвоката ОСОБА_2. (а.с.73-76, 80, 82-85).

Згідно з актом виконаних робіт, адвокатом відповідно до умов договору про надання правової допомоги №Д-84/17 від 21.11.2017р., здійснено складення:

- адвокатського запиту №АЗ-389/17 від 21.11.2017р. (400,00 грн.),

- адвокатського запиту №АЗ-111/18 від 21.03.2018р. (400,00 грн.),

- адвокатського запиту №АЗ-112/18 від 21.03.2018р. (400,00 грн.),

- складення позовної заяви 11.04.2018р. (2000,00 грн.),

- клопотання до позовної заяви 11.04.2018р. (300,00 грн.),

- складання відповіді на відзив 02.05.2018р. (2000,00 грн.),

- представництво інтересів у судовому засіданні 16.05.2018р. (500,00 грн.).

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, надану протягом розгляду справи в суді, в розмірі 6000,00 грн. підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДМСУ в Харківській області.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 8, 242, 243, 245, 246, 255, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Нгуєн Тхі Соан до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання дій незаконними, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області в нездійсненні оформлення та видачі громадянки ОСОБА_1 Нгуєн Тхі Соан, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідки на постійне проживання в Україні в зв'язку з досягненням 25-річного за заявою від 13.03.2018 року.

Зобовязати Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити оформлення та видачу громадянки ОСОБА_1 Нгуєн Тхі Соан, ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідку на постійне проживання в Україні в звязку з досягненням 25-річного за заявою від 13.03.2018 року.

Стягнути з Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,61057, код 37764460) на користь громадянки ОСОБА_1 Нгуєн Тхі Соан (ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1) 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок за сплату судового збору та 6000 (шість тисяч) 00 коп. на професійну правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення у відповідності до ст. 295 цього Кодексу. Або в порядку, передбаченому п.15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Панченко