Справа № 818/1438/18
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2018 р. Справа № 818/1438/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Воловика С.В.,
за участю секретаря судового засідання - Терехової О.Ю.,
представника відповідача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1438/18
до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області
про зобов'язання вчинити дії,-
ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2М.) звернувся з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Сумській обл.), в якій просить суд:
- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Мачулищанської сільської ради Путивльського району Сумської області за межами населеного пункту.
Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує наступним. 26.12.2017 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована та території Мачулищанської сільської ради Путивльського району Сумської області за межами населеного пункту.
Листом від 31.01.2018 №К-80-605/21-18 Головне управління Держгеокадастру у Сумський області повідомило, що Головне управління під час прийняття рішення щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності повинно приймати до уваги позицію органів місцевого самоврядування, яка базується на принципі колегіальності. В той час, згідно листа Мачулищанської сільської ради від 22.01.2018 №3, сільська рада висловила свою позицію щодо непогодження відведення ОСОБА_2 земельної ділянки.
05.02.2018 позивач повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована та території Мачулищанської сільської ради Путивльського району Сумської області за межами населеного пункту.
Листом від 14.03.2018 №К-1403-1642/21-18 ОСОБА_2 повторно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки з мотивів наявності підстав, що ускладнюють отримання земельної ділянки. Зокрема, зазначено, що Головне управління під час прийняття рішення щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності повинно приймати до уваги позицію органів місцевого самоврядування, яка базується на принципі колегіальності. В той час, згідно листа Мачулищанської сільської ради від 23.02.2018 №32, сільська рада висловила свою позицію щодо непогодження відведення ОСОБА_2 земельної ділянки.
На переконання позивача, оскільки вказані відмови не ґрунтуються на нормах земельного законодавства, відповідач зобовязаний надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Мачулищанської сільської ради Путивльського району Сумської області за межами населеного пункту.
За наведених обставин, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №818/1438/18, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 03.05.2018 о 10 год. 40 хв.
ГУ Держгеокадастру у Сумській області 13.04.2018 надало відзив на позовну заяву (а.с.19-20), у якому зазначило, що відмовляючи у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, діяло у межах чинного законодавства. При цьому, відповідач повідомив, що рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки позивачем в судовому порядку не оскаржувались, протиправними не визнавались та не скасовувались. Також, ГУ Держгеокадастру у Сумській області звернуло увагу суду на те, що відповідно до статей 118 і 121 Земельного Кодексу України, повноваження відповідача щодо прийняття рішень про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою за своєю правовою природою є дискреційними. Отже, задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки призведе до втручання до дискреційних повноважень відповідача.
Враховуючи зазначене, ГУ Держгеокадастру у Сумській області вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 закрито підготовче провадження, справу призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 31.05.2018 о 10 год. 30 хв.
Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надав суду клопотання про перенесення розгляду справи в звязку з неможливістю у вказаний час з'явитися у судове засідання (а.с.35).
Ухвалою суду, занесеною до протоколу 31.05.2018, у задоволенні клопотання позивача відмовлено, враховуючи розумний строк розгляду справи, а також беручи до уваги надання позивачем всіх можливих доказів в обґрунтування позовних вимог. Крім того, відповідно до положень статті 205 КАС України, позивачем не надано доказів на підтвердження поважності причин неприбуття в судове засідання.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі та просила відмовити в його задоволенні.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи та обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
26.12.2017 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована та території Мачулищенської сільської ради Путивльського району Сумської області за межами населеного пункту (а.с.12).
Листом від 31.01.2018 №К-80-605/21-18 Головне управління Держгеокадастру у Сумський області повідомило, що Головне управління під час прийняття рішення щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності повинно приймати до уваги позицію органів місцевого самоврядування яка базується на принципі колегіальності. В той час, згідно листа Мачулищанської сільської ради від 22.01.2018 №3, сільська рада висловила свою позицію щодо непогодження відведення ОСОБА_2 земельної ділянки (а.с.14).
05.02.2018 позивач повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована та території Мачулищенської сільської ради Путивльського району Сумської області за межами населеного пункту (а.с.13).
Листом від 14.03.2018 №К-1403-1642/21-18 ОСОБА_2 повторно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки з мотивів наявності підстав, що ускладнюють отримання земельної ділянки. Зокрема, зазначено, що Головне управління під час прийняття рішення щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності повинно приймати до уваги позицію органів місцевого самоврядування, яка базується на принципі колегіальності. В той час, позивача додатково повідомлено, що згідно листа Мачулищанської сільської ради від 23.02.2018 №32, сільська рада висловила свою позицію щодо непогодження відведення ОСОБА_2 земельної ділянки (а.с.15).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим, ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
На підставі п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.
Відповідно до п. 7 Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
У частині 7 статті 118 Земельного кодексу України наведено вичерпний перелік підстав, з огляду на які приймається рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи, визначені в ст. 118 Земельного кодексу України.
Частиною 10 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Згідно зі ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.
У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч. 3 ст. 245 КАС України).
Отже, зі змісту вказаних норм, суд робить висновок, що підставами для зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії є встановлення під час розгляду справи факту невчинення (ухилення від вчинення) цієї дії або скасування нормативно-правового чи індивідуального акта на підставі якого ця дія не була вчинена.
В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду заяв ОСОБА_2 від 26.12.2017 (а.с.12) та від 05.02.2018 (а.с.13) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського фермерського господарства за рахунок земель державної власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Мачулищанської сільської ради Путивльського району Сумської області, ГУ Держгеокадастру у Сумській області прийняті рішення про відмову у наданні такого дозволу (а.с.14,15).
Тобто, відповідач вчинив дії щодо розгляду заяв позивача та прийняв відповідне рішення за наслідками такого розгляду. При цьому, вказані рішення є чинними, протиправними не визнавались та не скасовувались.
На переконання суду, наведені обставини свідчать про відсутність підстав для зобовязання ГУ Держгеокадастру у Сумській області вчиняти певні дії, зокрема, надавати дозвіл на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_2
Крім того, варто зазначити, що частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
За змістом вказаної норми, при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Вихід за межі позовних вимог можливий лише в тому випадку, коли обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не в повній мірі захищає права та інтереси, на захист яких поданий позов.
У даній справі, звертаючись з позовною заявою до суду, ОСОБА_2 зазначає про порушення її права на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського фермерського господарства внаслідок протиправної відмови у реалізації цього права з боку відповідача. В той же час, обираючи спосіб захисту свого порушеного права, позивач не ставить питання щодо протиправності згаданих відмов, а просить суд зобовязати ГУ Держгеокадастру у Сумській області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2 га для ведення особистого селянського фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Мачулищанської сільської ради Путивльського району Сумської області за межами населеного пункту, не конкретизуючи стосовно якої саме земельної ділянки відповідач зобовязаний надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.
Такий зміст позовних вимог і предмет спору, не дають можливості встановити наявність чи відсутність порушення прав позивача, у звязку з чим, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_2 є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зобов'язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик

в повному обсязі рішення складене 06.06.2018