Справа № 826/11279/17
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Чаку Є.В.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Державної авіаційної служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2018 у справі за адміністративним позовом Державної авіаційної служби України до товариства з обмеженою відповідальністю «Немирів-Ойл», Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Київської міської державної адміністрації, треті особи - Служба безпеки України, державне підприємство обслуговування повітряного руху України, Міністерство оборони України, регіональний структурний підрозділ «Київцентраеро», комунальне підприємство Міжнародний аеропорт «Київ» (Жуляни) про зобов'язання вчинити дії, визнання незаконним та скасування дозволу на виконання будівельних робіт, визнання незаконними та скасування містобудівних умов та обмежень, -

В С Т А Н О В И В :

Державна авіаційна служба України звернулась до суду першої інстанції із позовом, в якому просила:

- зобов'язати ТОВ «Немирів-Ойл» виконати рішення Державіаслужби від 18.07.2017 № 19;

- зобов'язати ТОВ «Немирів-Ойл» знести самочинне будівництво та привести земельні ділянки в попередній стан за адресою Києво-Святошинський район, праворуч автодороги Т 10-27 Київське полукільце 12-552;

- визнати незаконним та скасувати дозвіл на виконання будівельних робіт та містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки по об'єкту будівництва за адресою: Києво-Святошинський район, праворуч автодороги Т 10-27 Київське полукільце 12-552.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2018 адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що внаслідок відсутності, в даному випадку, у позивача адміністративної процесуальної дієздатності, позивач немає владних управлінських повноважень на звернення до суду з даним позовом, що і виключає можливість розгляду та вирішення даної справи по суті заявлених позовних вимог, у зв'язку із чим позов підлягає залишенню без розгляду.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що суд першої інстанції не неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку із чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об'єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об'єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб'єкту владних повноважень законом.

У цій нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень.

У п. 5 ч. 4 ст. 46 КАС України зазначено, що в інших випадках, встановлених законом, фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами у адміністративній справі за позовом суб'єктів владних повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб'єкта владних повноважень, в яких одночасно можуть бути відповідачами юридичні особи, в чітко визначених законами України випадках.

Аналогічний висновок висловлено Верховним Судом України у постанові від 15.11.2016.

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо відсутності у позивача, у даному випадку, адміністративної процесуальної дієздатності, зазначив, що ні Положенням про Державну авіаційну службу України, затвердженим постановою КМ України від 08.10.2014 № 520, ані Порядком погодження місця розташування та висоти об'єктів на приаеродромних територіях та об'єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації № 721 від 30.11.2012, не передбачено повноважень Державіаслужби виносити будь-які рішення про припинення будівництва та/або звертатись до суду з позовними вимогами про зобов'язання виконати таке рішення, зобов'язання знести самочинне будівництво, скасування дозволів на виконання будівельних робіт та містобудівних умови і обмежень, що свідчить про відсутність владних управлінських повноважень на звернення до суду з даним позовом.

Поряд із цим, ч.ч. 2 та 10 статті 69 Повітряного кодексу України передбачено, що на приаеродромній території запроваджується особливий порядок здійснення діяльності, яка може вплинути на безпеку авіації та створити перешкоди для роботи наземних засобів зв'язку, навігації та спостереження. До такої діяльності належать:

1) будівництво, вибухові роботи;

2) діяльність, що сприяє скупченню птахів;

3) установлення радіовипромінювальних пристроїв;

4) роботи, пов'язані з використанням лазерних пристроїв, що можуть випромінювати у повітряний простір;

5) роботи, пов'язані із запуском ракет, метеорологічних радіозондів та куль-пілотів;

6) діяльність, пов'язана з польотами літальних апаратів, з викидами диму та газів, що можуть погіршувати видимість у районі аеродрому;

7) будівництво високовольтних повітряних ліній, висадка та вирощування дерев або зелених насаджень.

Органи виконавчої влади, юридичні та фізичні особи незалежно від форми власності, які допустили порушення порядку діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов'язані згідно з рішенням уповноваженого органу з питань цивільної авіації припинити будівництво чи діяльність, зазначену в частині другій цієї статті, до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства.

Наведена правова норма свідчить про те, що уповноважений орган з питань цивільної авіації має право приймати рішення про припинення будівництва. При цьому, таке рішення є обов'язковим до виконання всіма без винятку фізичними і юридичними особами, незалежно від форми власності.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо відсутності у позивача владних управлінських повноважень на звернення до суду з даним позовом не ґрунтується на вимогах наведеної норми матеріального права.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що суду першої інстанції належить перевірити наявність у позивача права на звернення до суду із зазначеним позовом. При цьому, вирішуючи питання про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі або про закриття провадження в адміністративній справі з тієї підстави, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, слід обов'язково перевірити та надати правову оцінку тому, чи є вимоги самостійними та чи можуть вони розглядатися за правилами цивільного чи господарського судочинства окремо одна від одної.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції цього не перевірив, а тому колегія суддів дійшла висновку, що наявні правові підстави для скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2018.

В свою чергу, відповідно до ст. 315, ч. 4 ст. 320 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2018 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлений 11.06.2018.