Справа № 815/1156/18
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1156/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

при секретарі судового засідання - Сидоренко Ю.С.

за участю сторін:

представник позивача - Соколовська А.В.,

представник відповідача - Садардінова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕТКОМ ТРАНС» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.09.2017 р., -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕТКОМ ТРАНС» до Головного управління ДФС в Одеській області про:

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.09.2017 р.

Ухвалою суду від 21.03.2018 р. по справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 17.05.2018 р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в податковій декларації з ПДВ за червень 2017 року відобразив та задекларував показники на підставі складених ним та зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних за червень 2017 року на підставі даних, підтверджених первинними документами, складеними за результатами здійснення його фактичних господарських операцій по договору транспортного експедирування №14/02/2017-4 від 14.02.2017 р. укладеного між ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» та ТОВ «АЛЬФА-ФОРВАРД».

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

05.04.2018 р. від представника відповідача до суду (за вхід. № 9566/18) надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача просив відмовити ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на те, що у результаті проведеного аналізу податкової звідності ГУ ДФС в Одеській області було встановлено, що позивач у податковій декларації за червень 2017 року та додатку № 5 до неї не відобразив взаємовідносини по контрагенту ТОВ «АЛЬФА-ФОРВАРД» () на суму ПДВ - 75 000 грн.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини якими обґрунтовуються вимоги позивача, докази, якими вони підтверджуються, відзив на позов відповідача, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕТКОМ ТРАНС» (, місцезнаходження: 65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, буд. 1А, кімната 1406) зареєстроване як юридична особа з 16.01.2017 р., номер запису: 1 061037 та перебуває на обліку як платник податку на додану вартість з 01.03.2017 р., що підтверджується витягом № 146 з реєстру платників податку на додану вартість.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України видами діяльності ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» () за КВЕД є: вантажний автомобільний транспорт (основний).

На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та ст. 76 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 р., головним державним інспектором відділу камеральних перевірок податкової звітності території обслуговування м. Одеса управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС в Одеській області Хрустальовою А.В. у приміщенні ГУ ДФС в Одеській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за звітній (податковий) період - червень 2017 року.

За результатами перевірки складено акт № 6414/15-32/12-12/41083790 від 06.09.2017 р. (а.с. 16-18).

Перевіркою встановлено, що ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» порушив вимоги «Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ» затвердженого Наказом МФУ № 21 від 28.01.2016 р. та п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України в наслідок чого занижено значення рядків (р.9) та (р.18) декларації з ПДВ за червень 2017 р. на суму ПДВ - 75 000 грн. 00 коп.

На підставі висновків зазначених у акті перевірки, ГУ ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення № від 29.09.2017 р., яким ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість та визначено суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду на 75 000 грн. (а.с. 15).

Оцінюючи спірні правовідносини, суд звертає увагу на наступне.

ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» 27.07.2017 р. подано податкову декларацію з ПДВ, додаток № 2 та додаток № 5, що підтверджується квитанціями про подачу декларації та додатків до неї через Електронний кабінет платника (а.с. 23-31).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Згідно п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Абзацом 1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

У відповідності до п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

У відповідності до п.76.2 ст. 76 ПК України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2.5.1 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України № 165 від 14.06.2013 р., акт про результати камеральної перевірки складається у вигляді відповідного зразка, який наведено у додатку № 2 і складається у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності.

Аналіз вищенаведених правових положень дозволяє дійти до висновків, що у даному випадку камеральна перевірка повинна бути проведена виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку контролюючим органом проведена камеральна перевірка.

Відповідно до п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 46.1 ст. 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За результатами камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість за звітній (податковий) період - червень 2017 року встановлено, що ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» порушив вимоги «Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ» затвердженого Наказом МФУ № 21 від 28.01.2016 р. та п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України в наслідок чого занижено значення рядків (р.9) та (р.18) декларації з ПДВ за червень 2017 р. на суму ПДВ - 75 000 грн. 00 коп.

Як вбачається з акту перевірки, зміст порушення полягає в тому, що згідно з Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» було виписано та зареєстровано наступні податкові накладні за звітній (податковий) період - червень 2017 року, а саме: податкова накладна № 11 від 29.06.2017 р. на 150 000 грн. сума ПДВ 25 000 грн.; податкова накладна № 10 від 22.06.2017 р. на 150 000 грн. сума ПДВ 25 000 грн.; податкова накладна № 8 від 19.06.2017 р. на 150 000 грн. сума ПДВ 25 000 грн.

У результаті здійсненого аналізу податкової звітності відповідачем було встановлено, що у податковій декларації з ПДВ за червень - 2017 року та у додатку № 5 до неї ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» не відобразив взаємовідносини по контрагенту, а саме: - ТОВ «АЛЬФА-ФОРВАРД», на суму ПДВ - 25 000 грн.; - ТОВ «АЛЬФА-ФОРВАРД», на суму ПДВ - 25 000 грн.; - ТОВ «АЛЬФА-ФОРВАРД», на суму ПДВ - 25 000 грн.

На підставі чого відповідач дійшов до висновку, що ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» не було відображено суми податку на додану вартість вищезазначених податкових накладних у складі податкових зобов'язань червня 2017 року на суму ПДВ 75 000 грн.

Судом встановлено, що 14.02.2017 р. між ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» та ТОВ «АЛЬФА-ФОРВАРД» було укладено договір транспортного експедирування № 14/02/2017-4 відповідно до якого, ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» взяло на себе зобов'язання за винагороду і за рахунок ТОВ «АЛЬФА-ФОРВАРД» виконати послуги з організації перевезення вантажів за дорученням останнього.

Відповідно до п. 2.3. вказаного договору встановлено, що за договором можлива передоплата. У платіжному дорученні банку на переказ передоплати ТОВ «АЛЬФА-ФОРВАРД» обов'язково вказує номер та дату цього договору.

Протягом червня 2017 року ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» на розрахунковий рахунок, було отримано передоплату від ТОВ «АЛЬФА-ФОРВАРД» за договором транспортного експедирування № 14/02/2017-4 від 14.02.2017 р. у загальному розмірі 1 500 000 грн., про що свідчать платіжні доручення № 1235 від 01.06.2017 р., № 1279 від 08.06.2017 р., № 1282 від 09.06.2017 р., 1289 від 12.06.2017 р., № 1302 від 13.06.2017 р., № 1312 від 14.06.2017 р., № 1318 від 15.06.2017 р., № 1338 від 19.06.2017 р., № 1350 від 20.06.2017 р., № 1366 від 22.06.2017 р., № 1396 від 29.06.2017 р., № 1399 від 29.06.2017 р. (а.с. 53-64).

Згідно з актом наданих послуг № 14 від 30.06.2017 р. ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» фактично надано послуг ТОВ «АЛЬФА-ФОРВАРД» в рамках договору транспортного експедирування № 14/02/2017-4 від 14.02.2017 р. на суму 1 135 627, 89 грн.

Згідно з п. 133.1 ст. 133 ПК України платниками податку з числа резидентів є, зокрема, суб'єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп. «а», «б» п. 185.1 ст. 185 ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

Статтею 188 ПК України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати и в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами п. 201.7 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У відповідності з п. 201.8 ст. 201 ПК України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 ПК України.

Згідно приписів п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 р. затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних.

Згідно з п. 8 вказаного Порядку (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 ПК України встановлено, що у разі якщо станом на дату складення зазначених податкових накладних сума коштів, що надійшла на поточний рахунок продавця як оплата (передоплата) за товари/послуги, перевищує вартість поставлених товарів/послуг протягом місяця, таке перевищення вважається попередньою оплатою (авансом), на суму якої складається податкова накладна у загальному порядку не пізніше останнього дня такого місяця.

Судом під час судового розгляду встановлено, що позивачем відповідно до норм діючого законодавства за правилом першої події (п. 187.1 ст. 187 ПК України) дата зарахування коштів від замовника на банківський рахунок платника податку як оплата послуг, що підлягають постачанню було складено та направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податковий накладних відповідні податкові накладні № 1 від 01.06.2017 р., № 2 від 08.06.2017 р., № 3 від 09.06.2017 р., № 4 від 12.06.2017 р., № 5 від 13.06.2017 р., № 6 від 14.06.2017 р., № 7 від 15.06.2017 р., № 9 від 20.06.2017 р., № 12 від 09.06.2017 р., № 13 від 09.06.2017 р., № 14 від 09.06.2017 р., № 15 від 17.06.2017 р., № 16 від 17.06.2017 р., № 17 від 22.06.2017 р., № 18 від 22.06.2017 р., № 19 від 29.06.2017 р., № 20 від 29.06.2017 р. (а.с. 153-199) на зальну суму 1 500 000 грн. у тому числі сума ПДВ 250 000 грн., що відображено у податковій звітності з податку на додану вартість за податковий період - червень 2017 р. (а.с. 23-31).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що господарські взаємовідносини між ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» та ТОВ «АЛЬФА-ФОРВАРД», які виникли на підставі договору транспортного експедирування № 14/02/2017-4 від 14.02.2017 р. були проведені у межах цивільного, господарського та податкового законодавства. При складанні та поданні податкової декларації з ПДВ за червень 2017 року позивачем до неї було включено подані та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні складені на підставі первинних документів на зальну суму 1 500 000 грн. у тому числі сума ПДВ 250 000 грн.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІV від 16.07.1999 р. визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Крім того, ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» було складено та подано на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 8 від 19.06.2017 р. на суму 150 000 грн. сума ПДВ 25 000 грн.; № 10 від 22.06.2017 р. на суму 150 000 грн. сума ПДВ 25 000 грн.; № 11 від 29.06.2017 р. на суму 150 000 грн. сума ПДВ 25 000 грн.

Однак, як свідчать матеріали справи вищевказані податкові накладні не відповідали дійсним результатам господарської діяльності позивача та дійсним господарським взаємовідносин між ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» та ТОВ «АЛЬФА-ФОРВАРД», які виникли на підставі договору транспортного експедирування № 14/02/2017-4 від 14.02.2017 р., тому як дублювали раніше подані та зареєстровані податкові накладні на загальну суму 1 500 000 грн., яка була перерахована позивачу на розрахунковий рахунок протягом червня 2017 року в якості передоплати за надані послуги.

У зв'язку з чим, 29.01.201 р. позивачем було складено: розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 21 до податкової накладної № 8 від 19.06.2017 р. на суму 150 000 грн. сума ПДВ 25 000 грн. (а.с. 35-36); розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 22 до податкової накладної № 10 від 22.06.2017 р. на суму 150 000 грн. сума ПДВ 25 000 грн. (а.с. 41); розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 23 до податкової накладної № 11 від 29.06.2017 р. на суму 150 000 грн. сума ПДВ 25 000 грн. (а.с. 47-48).

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Наказом Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016 р. затверджено Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість.

Відповідно до абз. 1 п. 6 розділу ІІІ вищевказаного Порядку встановлено, що дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.

В Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 р. судом касаційної інстанції наголошено, що судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому, приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що висновки викладені у акті перевірки, щодо порушення позивачем вимог «Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ» затвердженого Наказом МФУ № 21 від 28.01.2016 р. та п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України в результаті чого занижено значення рядків (р.9) та (р.18) декларації з ПДВ за червень 2017 р. на суму ПДВ - 75 000 грн. 00 коп. є неправомірними, оскільки судом були досліджені первинні документи, на підставі яких формується бухгалтерський та податковий облік, що складені за результатами здійснення позивачем фактичних господарських операцій по договору з контрагентом.

У зв'язку з викладеним, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 29.09.2017 р. прийняте ГУ ДФС в Одеській області, яким ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість та визначено суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду на 75 000 грн. підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ТОВ «НЕТКОМ ТРАНС», оскільки судом були досліджені первинні документи, на підставі яких формується бухгалтерський та податковий облік, що складені за результатами здійснення позивачем фактичних господарських операцій по договору з контрагентом.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до платіжного доручення № 300 від 15.03.2018 р. позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. (а.с. 4).

Відтак, враховуючи вимоги ст. 139 КАС України суд дійшов висновку, щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з ГУ ДФС в Одеській області судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕТКОМ ТРАНС» (, місцезнаходження: 65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, буд. 1А, кімната 1406) до Головного управління ДФС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.09.2017 р. - задовольнити повністю.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 29.09.2017 р. - визнати протиправним та скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕТКОМ ТРАНС» (, місцезнаходження: 65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, буд. 1А, кімната 1406) судові витрати у розмірі 1762, 00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в сроки, встановлені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписане суддею 12.06.2018р.

Суддя Балан Я.В.