Справа № 820/2109/18
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
12 червня 2018 р. № 820/2109/18
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей.

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України Про соціальний та правовий захист т військовослужбовців та членів їхніх сімей.

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати звіт про виконання судового рішення протягом 15 днів з дня набрання ним чинності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, в порушення норм чинного законодавства, не направив розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України (далі МО України) висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п. п. 10 і 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервів з, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року, посилаючись на те, що законних підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги не має. Позивач вважає такі дії відповідача противоправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідач засобами поштового зв`язку направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що позивач не має права на отримання грошової допомоги, оскільки інвалідність настала після спливу трьох місяців з дня звільнення та сплив трирічний строк з дня виникнення права позивача на реалізацію такого права. Крім того, позивачем також не надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступне.

Відповідно до архівної довідки, наданої ФГКУ «Центральный пограничный архив ФСБ РФ» від 26.02.2013 року на запит позивача № 21/59/Г-19791, копія якої міститься у матеріалах справи, позивача 14.05.1986 року зараховано до списків особистого складу в/ч НОМЕР_1 м. Пяндж Таджикської РСР, присвоєно військове звання «рядовий» - наказ командира в/ч 2066 № 140 від 15.05.1986 року.

10.06.1986 року рядовий ОСОБА_1 вибув на навчання у в/ч НОМЕР_2 м. Ковров наказ командира в/я 2066 № 166 від 10.06.1986 року.

20.11.1986 року позивача призначено стрілком зверхштату 1 мотоманевреної групи в/ч НОМЕР_1 наказ командира в/ч 2066 № 341 від 20.11.1986 року.

19.04.1987 року рядового ОСОБА_1 , розвідника-помічника навідника ПКС розвідувального взводу виключено зі списків особистого складу в/ч НОМЕР_1 у зв`язку з вибуттям до в/ч НОМЕР_3 наказ командира в/ч НОМЕР_1 № 120 від 22.04.1987 року.

Наказом командира в/ч НОМЕР_3 м. Ашхабад, Туркменської РСР № 102 від 30.04.1987 року позивача зараховано до списків особового складу, призначено навідником окремої спец комендатури.

09.06.1988 року позивача виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_3 , звільнено в запас Збройних Сил за наказом командира в/ч 2454 № 108 від 09.06.1988 року.

Відповідно до вказаної довідки, військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 рядовий ОСОБА_1 знаходився на території Республіки Афганістан з 22 квітня 1987 року по 04 червня 1988 року накази командира в/ч 2454 № 102 від 30.04.1987, № 108 від 09.06.1988 року.

В довідці також зазначено, що військова частина № 2066 входить до переліку військових частин та підрозділів прикордонних військ КДБ СРСР, що направлялися для надання військової допомоги Республіці Афганістан із зазначенням періодів їх перебування (участі у бойових діях, виконання спеціальних завдань) на території країни (Наказ МБРФ від 02.05.1993 № 0119).

Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 10 липня 2013 року № 1700 по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця - отримані колишнім військовослужбовцем ОСОБА_1 множинні вогнепальні осколкові поранення голови та обличчя (контузія головного мозку-1987 р.), наслідки яких у вигляді шкіряних рубців у зазначених анатомічних областях підтверджені висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертиз № 1818 від 26.06.2013 року Харківського обласної» клінічного бюро судово-медичної експертизи і які в подальшому призвели до розвитку «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ (контузії головного мозку-1987р.) у вигляді посттравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ст., з вираженими церебростенічним і цефалічними синдромами, розсіяною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, інсомією, легким когнітивним зниженням. ГХ-ІІ., кризовий перебіг. ІХС Атеросклеротичний кардіосклероз СН-ІІА»- поранення, (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Як вбачається з матеріалів справи (з листа відповідача від 28.02.2018 року № 540/ВСЗ, згідно довідки МСЕК серії 10 ААБ № 191797 від 06.11.2013) позивачу встановлено 3 групу інвалідності, внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, -де велись бойові дії з 01.11.2013 та підтверджено по строку З групу інвалідності з тієї ж причини на підставі довідки МСЕК серії 12 ААА № 104705 від 28.10.2015 з 01.11.2015, строк дії до 01.11.2018 року.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" - одноразова грошова допомога у раз загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні ( або перевірочні) та спеціальні збори, чи для проходження служби у військовому резерві гарантована державна виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно п. 4 ч.2 ст.16 цього ж Закону - одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Таким чином, за умовами наведеної норми Закону, право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті, незалежно від часу настання інвалідності.

Тому, посилання відповідача на те, що позивач не має права на отримання грошової допомоги, оскільки інвалідність настала після спливу трьох місяців з дня звільнення та сплив трирічний строк з дня виникнення права позивача на реалізацію такого права не є обґрунтованим, та не могло бути підставою відмови в направленні висновку про призначення одноразової грошової допомоги.

Стосовно неподання позивачем документу, що свідчить про причини та обставини поранення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 9. ст. 16-3 зазначеного Закону, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 11. Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

1) заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

1) постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

2) документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

3) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

4) документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

П. 4.7. Наказ Міноборони України від 14.08.2014 № 530 "Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей" (далі Наказ МОУ № 530 від 14.08.14) визначає, що у разі захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) в період проходження військової служби військовослужбовець направляється на медичний огляд до ВЛК для визначення ступеня його придатності до військової служби та встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання з виконанням обов`язків військової служби або з проходженням військової служби.

Рішення ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовця оформлюється зокрема витягом з протоколу засідання ВЛК.

Після проходження ВЛК у разі звернення військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби) лікарсько-консультативна комісія закладу охорони здоров`я оформляє необхідні документи на МСЕК для встановлення йому групи інвалідності та (або) відсотка втрати працездатності.

Документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

У разі настання інвалідності подаються такі документи:

1) висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, який визнаний інвалідом (додаток 13);

2) заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 12);

3) копія довідки МСЕК про встановлення групи та причинного зв`язку інвалідності;

4) копії свідоцтва про хворобу, постанови чи довідки відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва);

5) витяг з наказу командира військової частини про виключення зі списків особового складу частини (для військовослужбовців строкової військової служби - копія військового квитка);

6) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації;

7) копія документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копія сторінки паспорта з такою відміткою);

8) копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до п. 4.8. зазначеного Положення, висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Відповідно до п. 21.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затверджене наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 року, причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.

За наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з іншими документами, що підтверджують факт отримання поранення (контузії, травми або каліцтва), довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва)( п. 21.21).

Розшук архівних документів, необхідних для вирішення питання про причинний зв`язок захворювань (поранень) колишніх військовослужбовців, проводять військові комісаріати. Штатні ВЛК також проводять розшук додаткових документів та надають консультації з питань визначення причинного зв`язку захворювань (поранень) у колишніх військовослужбовців. (п. 21.22).

З приводу тверджень відповідача щодо ненадання позивачем документу про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження як підстави для відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, суд зазначає наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу первинно встановлено інвалідність 3 групу з 01.11.2013 року з причин поранення, контузії, ТАК, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, та підтверджено по строку З групу інвалідності з тієї ж причини на підставі довідки МСЕК серії 12 ААА № 104705 від 28.10.2015 з 01.11.2015, строк дії до 01.11.2018 року.

Зазначену довідку видано Обласною Медико-санітарною експертною комісією на підставі витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МО України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, в якому значиться висновок « Поранення (Контузія) та захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії». Зазначений протокол складений з урахуванням висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 1818 від 26.06.2013 року Харківського обласного клінічного бюро судово-медичної експертизи.

Зміст витягу з протоколу № 1700 від 10 липня 2013 року засідання Центральної військо-лікарської комісії Міністерства оборони України та висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи безперечно свідчить про те, що в позивача дійсно мало місце поранення, (контузія), яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби позивачем при перебуванні в країнах, де велися військові дії.

Зазначені документи не відкликані, не відмінені та не скасовані.

Інвалідність позивачу встановлена у зв`язку з пораненням, контузією і захворюваннями, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії.

ЦВЛК МО України при проведенні безпосереднього огляду позивача встановила причинний зв`язок його поранення (контузії), з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується витягом із протоколу № 1700 від 10 липня 2013 року.

Відповідно до ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.. 78 КАС України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 21.22 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затверджене наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 розшук архівних документів, необхідних для вирішення питання про причинний зв`язок захворювань (поранень) колишніх військовослужбовців, проводять військові комісаріати. Штатні ВЛК також проводять розшук додаткових документів та надають консультації з питань визначення причинного зв`язку захворювань (поранень) у колишніх військовослужбовців. (п. 21.22).

Таким чином, оскільки обов`язок щодо оформлення, розшуку та подання документів на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), в Департамент фінансів Міністерства оборони України покладено на обласного військового комісара за місцем проживання цих осіб, у позивача відсутній обов`язок щодо надання таких документів.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивача було звільнено з військової служби в запас. Жодних відомостей щодо звільнення позивача у зв`язку з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, або відомостей що особою було вчинено такі правопорушення, або про вчинення неправомірних у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або щодо навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, які на час проходження позивачем військової служби були кримінально караними діяннями, матеріали справи, в тому числі архівні довідки, не містять.

Відповідачем на підтвердження наявності таких обставин доказів не надано.

З огляду на вищевикладене, в суду не має підстав вважати довідку Обласної МСЕК, висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 26.06.2013 року № 1818 та протокол Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України такими, що не відповідають дійсності.

Наказом Міноборони України від 14.08.2014 № 530 "Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей" чітко визначено, що копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, подається на особу, що звертається за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок поранення (контузії), виключно у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Суд зазначає, що щодо категорії осіб, до якої належить позивач, ані при встановлені причинного зв`язку поранення ( контузії, травми або каліцтва), ані для прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги надання документу про причини та обставини поранення (контузії. травми або каліцтва) відповідно до законодавства не вимагається.

За таких обставин витребування від позивача документа про обставини поранення, контузії суперечить приписам вищевказаних нормативних актів та є противоправним.

Стосовно повноважень виконання відповідачем обов`язку подання висновку про призначення грошової допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.7 Наказу МОУ № 530 від 14.08.14 документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

Відповідно до п.12. Порядку № 975 - призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 зазначеного Порядку № 975 визначено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

З аналізу вказаних норми вбачається, що відповідач не є розпорядником бюджетних коштів в розумінні відповідних нормативно-правових актів та не уповноважений на вирішення питань щодо наявності правових підстав для призначення та виплати або відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідній категорії військовослужбовців.

Відповідно до п. 13 вищезазначеного Порядку на Харківський обласний військовий комісаріат покладений обов`язок подання висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги розпорядникові бюджетних коштів, визначеному у п. 12 цього ж Порядку.

Зазначене повноваження відповідача є обов`язком та не передбачає право відповідача діяти на власний розсуд стосовно питання щодо подання або неподання такого висновку.

Проте визначення змісту такого висновку є дискреційним повноваженням відповідача, яке, втім, не може впливати на виконання обов`язку відповідача щодо подання висновку.

Стосовно права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, суд зазначає, що відповідно до ч.1. ст. 16-2 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції від 06.04.2017 року одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: п. «б» 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4пункту 2 статті 16 цього Закону).

Зазначені розміри одноразової грошової допомоги було запроваджено Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей» від 06.04.2017 року № 2004-19. Зокрема Прикінцевими положеннями цього Закону встановлюється, що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.

Судом встановлено, що на момент звернення позивача за призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги, а саме 09.01.2018 року, Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі по тексту - Закон від 20.12.1991 № 2011-XII ), діяв вже в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей № 2004-VIII 6 квітня 2017 року (далі по тексту - Закон 2004-VIII 6 квітня 2017 року).

Судом встановлено, що стосовно позивача до набрання чинності Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII не було прийнято рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги.

А від так, суд дійшов висновку, що дія Закону України від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII розповсюджується на позивача.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень З боку суб`єктів владних повноважень.

В даному випадку відповідач у листі на адресу позивача від 28.02.2018 року № 540/ВСЗ відмовився від виконання покладеного на нього законодавством України обов`язку подання висновку розпорядникові бюджетних коштів про наявність (відсутність) права позивача на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, фактично підмінивши собою орган, уповноважений приймати відповідні рішення та прийнявши рішення про відмову в призначенні грошової допомоги позивачу за відсутності відповідних повноважень, що унеможливило реалізацію позивачем права на отримання одноразової грошової допомоги. Суд вважає такі дії протиправними, а права позивача такими, що підлягають відновленню.

Відповідно до а. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки визначення змісту висновку що подається відповідачем розпорядникові бюджетних коштів передбачає право відповідача діяти на власний розсуд

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо призначення грошової допомоги ОСОБА_1 , зміст якого визначити з урахуванням правової оцінки суду стосовно права позивача на призначення одноразової грошової допомоги, яка полягає в наступному:

1) позивач є особою, яка має право на призначення одноразової грошової допомоги відповідно та у розмірах, передбачених п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції, що діяла на час винесення відповідачем оскаржуваного рішення (24.11.2017 року), тобто 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону);

2) щодо осіб, яким встановлено інвалідність, що настала внаслідок поранення (контузії), яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, подання разом з заявою про призначення одноразової грошової допомоги документу, про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження не вимагається.

Відповідно до ст.ст. 7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність дій Харківського обласного військового комісаріату щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги позивача щодо встановлення судового контролю, суд зазначає, що відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду. Застосування наведеної норми є прерогативою суду, та передбачає право діяти на власний розсуд.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів існування у владного суб`єкта наміру допускати порушення закону у процедурі перерахунку та виплати пенсії. З огляду на зазначені обставини та норми Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про встановлення судового контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 139, 241-247, 255, 257, 263, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_4 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_2 , ) про про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо призначення грошової допомоги ОСОБА_1 , зміст якого визначити з урахуванням правової оцінки, викладеній у рішенні суду.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 до Державного бюджету України (одержувач коштів УДКСУ в Основ`янському районі м. Харкова, Код за , банк одержувача: ГУДКCУ в Харківській області, МФО 851011, р/р 4011, код класифікації доходів бюджету: 22030101) за рахунок бюджетних асигнувань суми належного до сплати судового збору у розмірі 469 (чотириста шістдесят девять) грн. 87 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя Кухар М.Д.