Справа № 761/42330/17
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Земляної Г.В., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Микитюка Андрія Івановича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Микитюка Андрія Івановича про визнання дій протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної Микитюка А.І. щодо складення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії БР № 049143 від 08.11.2017 року. Позивач просив також скасувати цю постанову.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що спірною постановою його притягнуто до відповідальності за порушення підпунктів 31.4.3в та 22.5 Правил дорожнього руху, якими заборонено експлуатацію транспортних засобів у яких не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла та рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на здвоєні осі - понад 16 т. Разом з тим, у нього не горіла лампа правої фари в режимі ближнього світла. Крім того, позивач зазначав, що габаритно-ваговий контроль не здійснювався. При цьому, здійснення такого контролю взагалі не віднесено до повноважень інспекторів поліції.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі інспектор роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Микитюк А.І. посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Зокрема, скаржник зазначає, що приймаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення він діяв в межах наданих йому повноважень та у відповідності до приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - «КУпАП»).

Відповідач звертає увагу на те, що в силу вимог пункту 31.1 Правил дорожнього руху технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Крім того, Законом України «Про національну поліцію» на патрульну поліцію покладено обов'язок стежити за дотриманням правил перевезення великогабаритного та великовагового вантажу шляхом перевірки наявності відповідного дозволу.

Перевіривши повноту встановлення місцевим загальним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 листопада 2017 року інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Микитюком А.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії БР № 049143, якою до ОСОБА_3 на підставі частини 1 ст. 121, 132-1 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно цієї постанови 08.11.2017 р. о 10 годині 30 хв. позивач, на 86 км а/д Київ-Чоп, керував автомобілем марки «Вольво», державний номерний знак НОМЕР_1, у якого була технічна несправність - не працювала права фара в режимі ближнього світла, а також здійснював перевезення великовагового вантажу з навантаженням на здвоєну вісь понад 18 тон, чим порушив підпункт 31.4.3в та пункт 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - «КУпАП») установлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно підпункту «в» підпункту 31.4.3. пункту 31.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р., забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Згідно вимог статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приймаючи до уваги, що згідно постанови Серії БР № 049143 від 08.11.2018 р. на автомобілі, під керуванням позивача, не працювала в режимі ближнього світла права фара, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення у наведеній частині.

Помилковим є посилання скаржника на те, що за змістом підпункту «а» підпункту 31.4.3. пункту 31.4 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів на яких кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

По-перше, позивача було притягнуто до відповідальності за порушення підпункту «в» підпункту 31.4.3. пункту 31.4 Правил дорожнього руху.

По-друге, спірна постанова не містить жодних відомостей про те, що на автомобілі «Вольво», державний номерний знак НОМЕР_1, були встановлені зовнішні світлові прилади кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи яких не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Сам по собі факт того, що фара не працює в режимі ближнього світла не свідчить про те, що така фара не відповідає вимогам конструкції транспортного засобу.

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено заборону руху транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами.

У пункті 1.10 Правил дорожнього руху надано визначення термінів, що вживаються у ньому. Розкрито і зміст терміну «габаритно-ваговий контроль» - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27 червня 2007 р. (надалі за текстом - «Порядок»).

Згідно підпункту 2 пункту 2 Порядку вимірювання (зважування) - це процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

В силу положень підпункту 4 пункту 2 Порядку габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

За приписами підпункту 7 пункту 2 Порядку під місцем здійснення габаритно-вагового контролю розуміється спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 20 Порядку за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Пунктом 18 Порядку установлено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Згідно пункту 2.4-2 Правил дорожнього руху у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Із наведеного випливає, що габаритно-ваговий контроль здійснюється посадовими особами та/або працівниками Укртрансбезпеки на стаціонарних або пересувних пунктах контролю, за результатами якого складається акт, а водієві видається довідка.

Водночас, у даній правовій ситуації вимірювання (зважування) автомобіля під керуванням позивача з метою визначення фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, згідно з відповідною методикою, не здійснювалось.

За твердженням відповідача визначення навантаження на здвоєні осі автомобіля «Вольво», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснювалось шляхом додавання маси навантаження, зазначеної у технічному паспорті на автомобіль, та маси вантажу, зазначеної у транспортному документі.

Водночас, це не є вимірюванням (зважуванням) в розумінні Порядку.

Фактична маса вантажу, що перевозився позивачем, могла бути як більшою так меншою від тієї, яка зазначена у супровідних документах.

За приписами частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ж до частини 2 статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, суд попередньої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху.

Помилковим є твердження скаржника про те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що останній не вчиняв правопорушення, оскільки відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене колегія суддів знаходить нормативно обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність спірної постанови.

Водночас, ухвалюючи рішення у справі, суд попередньої інстанції не звернув уваги на наступне.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною і статті 276 КУпАП визначено, що вправа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Водночас, частина 6 названою статті КУпАП передбачає, що законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За змістом частин 2 та 4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно пункту 2 Розділу ІІІ названої Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що приймаючи спірну постанову відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у відповідності до законодавчих приписів, а відтак дії по складанню постанови не можуть визнані не законними.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 286, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Микитюка Андрія Івановича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року в частині визнання протиправними дій інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної Микитюка Андрія Івановича щодо складення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії БР № 049143 від 08.11.2017 року скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної Микитюка Андрія Івановича щодо складення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії БР № 049143 від 08.11.2017 року відмовити.

В іншій частині Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова складена в повному обсязі 08 червня 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя Г.В.Земляна