Справа № 817/1222/16
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/1222/16
ПОСТАНОВА
іменем України

"06" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Кузьменко Л.В.
суддів: Іваненко Т.В.
Шидловського В.Б.,

за участю секретаря Нероди І.В.,

представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Служби безпеки України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "16" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправними дій та стягнення моральної шкоди , -

суддя в 1-й інстанції - Недашківська К.М.,
час ухвалення постаноіви - 15 год. 55 хв.
місце ухвалення постанови - м.Рівне ,
дата складання повного тексту постанови - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Служби безпеки України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:
- визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо відмови ОСОБА_1 в наданні чергової відпустки згідно графіку відпусток 3 відділу 5 управління ЦСО (МЦСП) Служби безпеки України на 2016 рік, а саме: з 02 травня 2016 року по 15 травня 2016 року та з 01 серпня 2016 року по 31 серпня 2016 року;
- визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо внесення змін 08 липня 2016 року до графіку відпусток військовослужбовців 3 відділу 5 управління ЦСО «А» Служби безпеки України на 2016 рік, за якими час відпустки ОСОБА_1 перенесено з серпня 2016 року на жовтень 2016 року;
- визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на виїзд з міста Кременчук Полтавської області у вихідні та святкові дні для відвідання сім`ї в місті Рівне, починаючи з 30 квітня 2016 року по день звільнення зі служби, а саме: з 30 квітня 2016 року по 03 травня 2016 року, з 07 травня 2016 року по 08 травня 2016 року, з 25 червня 2016 року по 28 червня 2016 року, з 13 серпня 2016 року по 14 серпня 2016 року;
- визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо усунення ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків, від проведення занять з відповідних дисциплін військової та спеціальної підготовки, та від прийняття участі в учбових стрільбах і навчальних зборах, починаючи з 28 квітня 2016 року.
Просив також стягнути зі Служби безпеки України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100000 грн. 00 коп.
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Служби безпеки України щодо відмови ОСОБА_1 в наданні чергової відпустки згідно графіку відпусток 3 відділу 5 управління ЦСО (МЦСП) Служби безпеки України на 2016 рік, а саме: з 01 серпня 2016 року по 31 серпня 2016 року.
Визнано протиправними дії Служби безпеки України щодо внесення змін 08 липня 2016 року до графіку відпусток 3 відділу 5 управління ЦСО (МЦСП) Служби безпеки України на 2016 рік, згідно яких відпустку ОСОБА_1 перенесено з серпня 2016 року на жовтень 2016 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Позивач оскаржував постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "16" листопада 2017 р. без змін.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року в частині задоволених позовних вимог. Зокрема, в апеляційній скарзі посилається на те, що особливий період розпочався з моменту оголошення мобілізації та завершився демобілізацією останньої шостої хвилі мобілізованих. Указом Президента України від 26.09.2016, згідно з яким у жовтні закінчилося звільнення в запас військовослужбовців за призовом під час мобілізації на особливий період. Крім того позивачу відпустка була надана у вересні 2016 року, а не в жовтні.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судами встановлено, що полковником ОСОБА_2 04 лютого 2016 року затверджено Графік відпусток 3 відділу 5 управління (МЦСП) ЦСО «А» СБ України на 2016 рік, відповідно до якого ОСОБА_1 визначено періоди перебування у відпустці: з 02.05.2016 по 15.05.2016 та з 01.08.2016 по 31.08.2016.
В подальшому, полковником ОСОБА_2 08 липня 2016 року був затверджений новий графік відпусток на 2016 рік, відповідно до якого частину чергової відпустки ОСОБА_1 перенесено з серпня 2016 року на жовтень 2016 року з 01.10.2016 по 01.11.2016.
ОСОБА_3 сформовано рапорт на ім`я ОСОБА_4 від 08.07.2016, про надання дозволу на перенесення чергової відпустки ОСОБА_1 з серпня на жовтень 2016 року, у зв`язку зі службовою необхідністю та підтримання мобілізаційної готовності в особливий період (а.с. 54).
Позивачем було здійснено напис на примірнику рапорту від 08.07.2016: "з перенесенням відпустки не погоджуюся; відпустка передбачена графіком відпусток по управлінню з 01.08.2016; під час складення графіка відпусток були враховані інтереси служби та мої особисті інтереси; особливий період поширюється на період охоплений мобілізацією, на даний час особливого періоду в державі немає; з перенесенням відпустки не погоджуюся у зв`язку з сімейними обставинами".
Без урахування позиції позивача, яка полягала у тому, що ОСОБА_1 не погодився на перенесення його відпустки на інший період, полковником ОСОБА_2 був затверджений 08 липня 2016 року новий Графік відпусток на 2016 рік, відповідно до якого частину чергової відпустки ОСОБА_1 перенесено з серпня 2016 року на жовтень 2016 року з 01.10.2016 по 01.11.2016 (а.с. 80).
Надаючи правову оцінку оскаржуваним наказам та вирішуючи спір по суті, колегія суддів зазначає наступне.
За правилами частини першої статті 20 Закону України "Про Службу безпеки України" №2229-XII від 25.03.1992 (далі - Закон України №2229-XII), умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначаються Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" №551-XIV від 24.03.1999 (далі Дисциплінарний статут).
Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Нормативно-правим актом, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, є Закон України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" №548-XIV від 24.03.1999 (далі Статут внутрішньої служби).
Дія Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та на інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Нормативно-правовим актом, який визначає порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України, виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період, є Указ Президента України "Про внесення змін до Указу Президента України від 7 листопада 2001 року №1053" №1262/2007 від 27.12.2007, яким затверджено Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (далі за текстом Положення №1262/2007).
Положення №1262/2007 застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Службі безпеки України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
За правилами пункту 53 Положення №1262/2007, у мирний час військовослужбовцям Служби безпеки України надаються відпустки: а) щорічні: основні; додаткові, передбачені законодавством; б) у зв`язку із закінченням вищих військових навчальних закладів; в) додаткові у зв`язку з навчанням у вищих навчальних закладах без відриву від служби; г) творчі; д) соціальні: у зв`язку з вагітністю та пологами; для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; додаткові військовослужбовцям, які мають дітей; е) у зв`язку із хворобою; є) за сімейними обставинами та з інших поважних причин.
Пунктом 54 Положення №1262/2007 встановлено, що тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців Служби безпеки України, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів. Час для проїзду до місця проведення зазначеної відпустки і назад не надається. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.
Військовослужбовцям Служби безпеки України, які захворіли під час щорічної основної або щорічної додаткової відпустки, зазначена відпустка продовжується після одужання на кількість невикористаних днів цієї відпустки.
Відповідно до пункту 6.1. Інструкції №772, надання військовослужбовцям Служби безпеки України відпусток провадиться відповідно до розділу VI Положення та чинного законодавства України на підставі поданих ними у встановленому порядку рапортів, погоджених з безпосередніми (прямими) начальниками.
Щорічні основні відпустки військовослужбовцям надаються у строки, визначені у графіках щорічних основних відпусток військовослужбовців на наступний рік з дотриманням вимог щодо забезпечення надійного функціонування органу, підрозділу, закладу, установи Служби безпеки України, підтримання мобілізаційної готовності та розрахунку щомісячного перебування у відпустці не більше 30 відсотків його військовослужбовців. У вищих військових навчальних закладах щомісячні норми надання військовослужбовцям постійного складу чергових відпусток визначаються керівниками навчальних закладів.
Графіки відпусток складаються до 1 грудня у структурних підрозділах (від самостійного сектору і вище) органів, підрозділів, закладів, установ Служби безпеки України та затверджуються: Головою Служби безпеки України - для заступників Голови Служби безпеки України, начальників органів, підрозділів, закладів, установ, військовослужбовців, які йому безпосередньо підпорядковані; начальниками органів, підрозділів, закладів, установ - для підпорядкованого особового складу.
При складанні графіків відпусток враховуються планомірність використання відпусток протягом календарного року, побажання військовослужбовців та виникнення у них права на щорічну основну відпустку більшої тривалості, а також можливе надання інших додаткових щорічних відпусток (соціальні, творчі, у зв`язку з навчанням).
Графіки відпусток оголошуються особовому складу протягом 15 днів від дня їх затвердження. Ознайомлення військовослужбовців, які на момент затвердження графіка відпусток перебувають на лікуванні, у відрядженні чи відпустці, із зазначеним графіком здійснюється після прибуття їх до органу, підрозділу, закладу, установи.
Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача, що перенесення позивачу відпустки з серпня на жовтень 2016 року мало місце через наявність особливого періоду та з метою розрахунку щомісячного перебування у відпустці не більше 30 відсотків його військовослужбовців.
Слід зазначити, що дія особливого періоду впливає на права військовослужбовців. Так, питання звільнення з військової служби, особливо військовослужбовців та інших працівників, які проходять службу за контрактом, дія яких закінчилася і була автоматично продовжена, а також надання відпусток в умовах особливого періоду були звужені.
Дія особливого періоду обмежується строками, встановленими для проведення мобілізації, або часом, протягом якого діє воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.
Особливий період в Україні діяв з 18.03.2014 по 02.05.2014, з 07.05.2014 по 21.06.2014, з 24.07.2014 по 07.09.2014, 20.01.2015 по 22.08.2015. А починаючи, з 23.08.2015 особливий період не діє.
Отже, суд першої інстанції вказав, що на момент визначення позивачу відпустки на серпень 2016 року особливий період не діяв, що свідчить про безпідставність посилань відповідача на вказану обставину як на причину для перенесення позивачу відпустки з серпня на жовтень 2016 року.
Щодо доводів відповідача про те, що розрахунок щомісячного перебування у відпустці співробітників не може перевищувати 30 відсотків військовослужбовців, то суд першої інстанції також правильно вказав, що графік відпусток від 04.02.2016 був складений з урахуванням такого розрахунку, оскільки на серпень місяць 2016 року були заплановані відпустки щодо трьох військовослужбовців 3 відділу 5 управління з наявних у загальній кількості 12 військовослужбовців, тому, 30-ти відсотковий розрахунок перебування у відпустках не було порушено.
Пунктом 6.2. Інструкції №772 встановлено, що щорічна основна відпустка має бути використана протягом календарного року. В особливих випадках з дозволу начальника, визначеного абзацами четвертим, п`ятим пункту 6.1 цього розділу, щорічна основна відпустка за минулий рік (або невикористана її частина) надається в першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано.
Щорічна основна відпустка на вимогу військовослужбовця переноситься у разі: порушення начальником органу, підрозділу, закладу, установи строку повідомлення про час надання відпустки; несвоєчасної виплати грошового забезпечення за час щорічної основної відпустки.
Щорічна основна відпустка також переноситься на інший період начальником органу, підрозділу, закладу, установи у разі: захворювання військовослужбовця до початку відпустки (на підставі довідки закладу охорони здоров`я); набуття права на відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами (на підставі медичного висновку); виконання військовослужбовцем державних або громадських обов`язків, якщо згідно із законодавством він підлягає звільненню на цей час від основної роботи зі збереженням грошового забезпечення; збігу щорічної основної відпустки з відпусткою у зв`язку з навчанням у вищих навчальних закладах, навчальних закладах післядипломної освіти та аспірантурі без відриву від служби чи з відпусткою для лікування у зв`язку з хворобою.
Таким чином, вказана вище норма містить два випадки, які можуть слугувати підставою перенесення відпустки: у добровільному порядкуна вимогу військовослужбовця; в обов`язковому порядку у разі: захворювання військовослужбовця до початку відпустки (на підставі довідки закладу охорони здоров`я), набуття права на відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами (на підставі медичного висновку), виконання військовослужбовцем державних або громадських обов`язків, якщо згідно із законодавством він підлягає звільненню на цей час від основної роботи зі збереженням грошового забезпечення, збігу щорічної основної відпустки з відпусткою у зв`язку з навчанням у вищих навчальних закладах, навчальних закладах післядипломної освіти та аспірантурі без відриву від служби чи з відпусткою для лікування у зв`язку з хворобою.
З матеріалів справи слідує, що позивач не звертався до відповідача із рапортом (вимогою) про перенесення відпустки з серпня на жовтень 2016 року, а випадків, що визначені як обов`язкові підстави для перенесення відпустки судами не встановлено.
Окрім того, суд звертає увагу на той факт, що 04 липня 2016 року ВЛК ВМС в УСБУ в Полтавській області прийняла постанову, якою ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час. Про даний висновок відповідачу було відомо (а.с. 63, 64). Дана обставина жодним чином не перешкоджала відповідачу надати ОСОБА_1 відпустку в серпні 2016 року згідно Графіка відпусток від 04.02.2016.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в наданні чергової відпустки згідно графіку відпусток 3 відділу 5 управління ЦСО (МЦСП) Служби безпеки України на 2016 рік, а саме: з 01 серпня 2016 року по 31 серпня 2016 року; та протиправність дій відповідача щодо внесення змін 08 липня 2016 року до графіку відпусток 3 відділу 5 управління ЦСО (МЦСП) Служби безпеки України на 2016 рік, згідно яких відпустку ОСОБА_1 перенесено з серпня 2016 року на жовтень 2016 року.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Таким чином, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Служби безпеки України залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "16" листопада 2017 р. без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "11" червня 2018 р.