Справа № 826/3550/17
Суддя: Юзькова О. Л.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 826/3550/17
Провадження № 2-а/761/321/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративними позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві в якому з просить: визнати протиправними рішення, дії та бездіяльність відповідача від 06 лютого 2017 року, вих. №п/31/125/30/012017 про відмову мені позивачу, ОСОБА_1, у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, як колишньому поліцейському, який має II групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного Законом "Про державний бюджет України па 2017 рік", на січень 2017 року (1600 грн.), у сумі 144000 гривень, у порядку та умов Наказу МВС України "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" від 11 січня 2016 року №4, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №163/28293, із змінами та доповненнями, станом на 07 жовтня 2016 року; зобов'язати відповідача прийняти законне рішення про призначення та виплату мені позивачу. ОСОБА_1, одноразової грошової допомоги, як колишньому поліцейському, який має II групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного Законом "Про державний бюджет України на 2017 рік", на січень 2017 року (1600 грн.), у сумі 144000 гривень, у порядку Наказу МВС України "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" від 11 січня 2016 року №4, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за№163/28293, із змінами та доповненнями, станом на 07 жовтня 2016 року; стягнути з відповідача на користь позивача кошти у сумі 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень, завданої його незаконним рішенням, дією та бездіяльністю, які позивач був вимушений сплатити адвокату ОСОБА_2 з метою відновлення свого порушеного права, за надання правової допомоги; повернути позивачу грошові кошти сплачені як судовий збір за подання адміністративного позову, хоча мав право його не сплачувати, як інвалід II групи, відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 закону України "Про судовий збір", та пункту 10 частини 1 статті 5 Закону, як позивач, - громадянин, віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, підполковник поліції (Н-924783), колишній начальник штабу батальйону супроводження Головного управління на підставі наказу Головного управління національної поліції у місті Києві від 28 липня 2016 року № 666 о/с щодо особового складу, 29 липня 2016 року був звільнений зі служби в поліції на підставі п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Стаж служби в поліції на день звільнення в календарному обчисленні складає 25 років 07 місяців 27 днів, у пільговому обчисленні - 28 років 02 місяці 03 дні, для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, складає 25 років 07 місяців 27 днів. Підставами для звільнення позивача було: рапорт ОСОБА_1 від 19 липня 2016 року та свідоцтво про хворобу № 178, видане військово-лікарською комісією Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» 14.07.2016 року. ОСОБА_1 має інвалідність ІІ групи, яка йому призначена з 04 лютого 2005 року довічно. Позивач 24.01.2017 року звернувся із заявою до Головного управління національної поліції у м.. Києві про призначення йому та виплату одноразової грошової допомоги в порядку п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про національну поліцію» у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного Законом країни «Про державний бюджет України на 2017 рік» на січень 2017 року ( 1 600 грн.), у сумі 144 000,00 грн. Однак, листом Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції у місті Києві № П/31/125/30/012017 від 06.02.2017 року позивачу було відновлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що оскільки ІІ група інвалідності була встановлена ОСОБА_1 в 2005 році, немає ніякого відношення до служби в поліції. Крім того у вказаному листі було вказано, що одноразову грошову допомогу за встановлення групи інвалідності в 2005 році позивач міг би отримати при оформленні відповідних документів через страхову компанію «Оранта», яка проводила на той час такі виплати працівникам поліції. Як зазначає позивач, відповідач порушив вимоги Наказу МВС України № 4 від 11.01.2016 року та неправомірно відмовив у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2017 року справу передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.02.2018 року прийнято рішення про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні.

21 лютого 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Національної поліції у м. Києві в якому зазначено, що відповідач заперечує стосовно заявлених вимог та просить суд відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. 28.07.2016 наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» на підставі його рапорту та свідоцтва про хворобу, виданого 14.07.2016 військово-лікарською комісією Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву. Відповідно до свідоцтва про хворобу від 14.07.2016 № 178 ОСОБА_1 встановлено захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Разом з тим, відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого ОСОБА_1 становить 80% з 13 січня 2005 року в зв'язку з захворюваннями пов'язаними з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження служби в органах внутрішніх справ. 04.02.2005 позивачу була встановлена друга група інвалідності та він мав право на отримання (отримав) відшкодування через страхову компанію «Оранта», яка на той час проводила такі виплати працівникам міліції відповідно до Закону України «Про міліцію». Згідно п. 4 Порядку № 850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності або більший відмоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Отже, враховуючи те, що позивач у 2005 році мав право (отримав) відповідну одноразову грошову допомогу відповідно до закону України «Про міліцію», а станом на час звільнення з поліції ним не надано доказів того, що йому встановлено вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відмоток втрати працездатності у Головному управління Національної поліції у м. Києві відсутні правові підстави для проведення повторної виплати одноразової грошової допомоги. Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на правову допомогу вказано, що позивачем не надано документальних підтверджень здійснення витрат на правову допомогу, пов'язаних із участю особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засідання, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням або ж під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, а також належного розрахунку в розмірі не більше 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 20.12.2011 року № 4191-VІ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а тому підстави для задоволення відсутні.

Дослідивши матеріали справи, надавши їм оцінку суд вважає встановленим наступне.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України в період з 01.10.1989 року до 28.07.2016 року на різних посадах.

З матеріалів справи вбачається, постановою Військово-лікарської комісії ГУ МВС в Київській області Відділу охорони здоров'я від 13 січня 2005 оку № 7 було встановлено причинний зв'язок інваліда ІІ групи ОСОБА_1 з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження служби в ОВС.

Витягом із акту огляду МСЕК № 233042 від 04.02.2005 року ОСОБА_1 було присвоєно ІІ групу інвалідності довічно. Причина інвалідності зазначена: захворювання, пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження служби в ОВС.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 178 Військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» від 149.07.2016 року позивачу встановлено захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві № 666 о/с від 28.07.2016 року підполковник поліції ОСОБА_1 (Н-924783) начальника штабу батальйону супроводження Головного управління звільнено зі служби в поліції на підставі п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

24.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління національної поліції у м.. Києві про призначення йому та виплату одноразової грошової допомоги в порядку п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного Законом країни «Про державний бюджет України на 2017 рік» на січень 2017 року ( 1 600 грн.), у сумі 144 000,00 грн.

Листом Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції у місті Києві № П/31/125/30/012017 від 06.02.2017 року ОСОБА_1 було відновлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що оскільки ІІ група інвалідності була встановлена ОСОБА_1 в 2005 році, немає ніякого відношення до служби в поліції.

Також, у вказаному листі було вказано, що одноразову грошову допомогу за встановлення групи інвалідності в 2005 році позивач міг би отримати при оформленні відповідних документів через страхову компанію «Оранта», яка проводила на той час такі виплати працівникам поліції, на що й наголошено представником відповідача у відзиві на позовну заяву від 21.02.2018 року.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Однак, суд не може погодитись із доводами сторони відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 97 Закону одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (п.3); визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (п.4).

Відповідно до ч. 2 ст. 97 Закону порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України, зокрема - наказом МВС України від 11.01.2016 № 4 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського».

Відповідно до п. 1-2 розділу І. «Загальні положення», п.3 розділу III. «Оформлення документів для виплати ОГД», п. 1,2 розділу IV. «Призначення і виплата ОГД» Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016 № 4 (станом на час виникнення спірних правовідносин), визначено механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського. Діяльність Національної поліції у частині оформлення документів для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського спрямована на забезпечення гарантованого державою соціального захисту поліцейського. Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського. Фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє: в апараті Національної поліції - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у міжрегіональних органах Національної поліції - начальник органу або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій. Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що не зважаючи на підставу встановлення позивачу 2 групи інвалідності (захворювання, пов'язана з виконанням службових обов'язків), що підтверджується відповідними документами надає право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність своїх дій та рішень.

Відповідачем не наведено та не надано суду доказів в обґрунтування правомірності своєї бездіяльності щодо призначення та виплати одноразової допомоги позивачу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не вчинено необхідних дій, пов'язаних із призначенням та виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги на підставі п. 4 ч.1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», а посилання відповідача на відсутність правових підстав для їх нарахування так, як позивач міг отримати вказані виплати в 2005 році через страхову компанію «Оранта» - не відповідає нормам вказаних вище Законів, що є наслідком порушення прав позивача на соціальний захист, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути на його користь суму понесених витрат на правову допомогу надану адвокатом ОСОБА_2 в розмірі 14 000,00 грн., що підтверджується квитанцією про їх сплату наявну в матеріалах справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, ч. 4 ст. 134 КАС України.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Однак, в супереч вимогам ст. 134 КАС України, позивачем не надано детального опису (наданих) виконаних робіт адвокатом ОСОБА_2 в межах надання правової допомоги за договором від 12.01.2017 року.

Враховуючи вказане, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про стягнення на його користь понесених витрат на правову допомогу у зв'язку з їх недоведеністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України, суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, вважає за необхідне стягнути з Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1596,00 грн.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись Законом України «Про національну поліціїю», ст. 2-3, 5-6, 9, 13, 72-79, 134, 139, 241-243, 245-246, 250-251, 293, 295, 297, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції у місті Києві (адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15) у відмові ОСОБА_1 (адреса: 08800, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, як колишньому поліцейському, який має II групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного Законом "Про державний бюджет України па 2017 рік", на січень 2017 року (1600 грн.), у сумі 144000 гривень, у порядку та умов Наказу МВС України "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" від 11 січня 2016 року № 4, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №163/28293, із змінами та доповненнями, станом на 07 жовтня 2016 року.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у місті Києві (адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15) призначити та виплатити ОСОБА_1 (адреса: 08800, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), одноразову грошову допомогу, як колишньому поліцейському, який має II групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного Законом "Про державний бюджет України на 2017 рік", на січень 2017 року (1600 грн.), у сумі 144000 гривень, у порядку Наказу МВС України "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" від 11 січня 2016 року №4, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за№163/28293, із змінами та доповненнями, станом на 07 жовтня 2016 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у місті Києві (адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15) на корить ОСОБА_1 (адреса: 08800, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1596,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень КАС України.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення (ухвали), або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 червня 2018 року

Суддя: