Справа № 820/1955/18
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 червня 2018 р. № 820/1955/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сагайдака В.В.,

при секретарі судового засідання - Савчук С.С.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 (вул. Проектна, буд. 5, м. Харків, 61066) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14) про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, в якому просить суд скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №013131 від 23.01.2018.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 р. здійснено заміну неналежного відповідача - Управління Укртрансбезпеки у Харківській області на належного Державна служба України з безпеки на транспорті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №013131 від 23.01.2018 ґрунтується на помилкових судженнях субєкта владних повноважень, є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_3 заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач пройшов процедуру державної реєстрації та зареєстрований як фізична особа - підприємець Департаментом реєстрації Харківської міської ради від 09.09.2003 року.

З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2017 р. між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1Є (в якості орендодавця) укладено договір оренди.

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в оренду вантажний автомобіль НОМЕР_1 та напівпричіп.

Даними товарно-транспортної накладної від 08.12.2017 року № 726 визначено, що вантажовідправником Інститут рослинництва ім. В.Я. Юрєва (м.Харків) на автомобілі НОМЕР_1 (водій ОСОБА_4Ф.) здійснено перевезення вантажу вантажоодержувачу (замовник) ТДП «Ілліч ОСОБА_5» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (Донецька область)(а.с.34).

На підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №1155 від 30.11.2017(а.с.24) та направлення на перевірку №021417 від 07.12.2017(а.с.31), 08.12.2017 співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Харківській області на 19 км + 100 м а/д М-18 «Харків - Сімферополь - Алушта - Ялта» проводилась рейдова перевірка.

Під час цієї перевірки було виявлено транспортний засіб SCANIA д/н НОМЕР_2, якими здійснювалися перевезення вантажів на договірних умовах.

Під час перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено порушення ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт та п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на мобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 24.06.2010 р. № 385.

В зв'язку з виявленням вищезазначених порушень, державними інспекторами було складено акт № 001222 від 08.12.2017(а.с.32).

Повідомленням № 157/36-18 від 15.01.2018, направленим поштою 15.01.2018 відповідно до списку згрупованих поштових відправлень № 379 (а.с.36), позивача запропоновано прибути 23.01.2018 до управління для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Крім того, вказаним повідомлення попереджено позивача, що у разі неявки уповноваженої особи у визначений термін справа про порушення розглядається без її участі(а.с.35).

Як вбачається з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, повідомлення отримано позивачем 20.01.2018(а.с.37).

На розгляд справи щодо акту № 001222 від 08.12.2017 позивач прибув та надав письмові пояснення від 23.01.2018 р.(а.с.40).

За результатами розгляду справи, Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області прийнято постанову №013131 від 23.01.2018 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму у розмірі 1700,0 грн., за порушення ст. 48, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»(а.с.7).

Згідно розписки позивача, останній 23.01.2018 р. отримав копію постанови №013131 від 23.01.2018 про застосування адміністративно-господарського штрафу(а.с.39).

Не погодившись із прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, врегульовано Законом України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Згідно ч.3 вказаної статті, державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту реалізується шляхом проведення центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування економічної, тарифної, науково-технічної та соціальної політики, ліцензування, стандартизації та сертифікації на автомобільному транспорті, задоволення потреб автомобільного транспорту в паливно-енергетичних і матеріально-технічних ресурсах і транспортних засобах.

Частиною 11 статті 6 зазначеного Закону передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Відповідно до ч.12 ст. 6 Закону, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб'єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень, передбачено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі по тексту - Порядок №1567).

Згідно з Порядком № 1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Відповідно до п. 3 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція, її територіальні органи управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин (п. 13 Порядку № 1567).

За приписами п. 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

При цьому, згідно зі ст. 1 Закону автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; а водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

З аналізу положень ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" слід дійти висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 385 від 24.06.2010 р.

Відповідно до п.2.5 вищезазначеної Інструкції №385, тахографи підлягають повірці, яку здійснюють повірочні лабораторії, відповідно до вимог Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність".

Окрім цього, згідно з п. 2.6. Інструкції №385 тахографи перевіряються та адаптуються до транспортного засобу пунктами сервісу тахографів періодично кожні два роки, а також в разі установлення або заміни тахографа, ремонту тахографа, зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу, якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, що може вплинути на роботу тахографа.

За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу пункт сервісу тахографів оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (п. 2.7. Інструкції №385). В разі позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа пункт сервісу тахографів маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові чітким відбитком тавра.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку встановлені Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №340 від 07.06.2010 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14 вересня 2010 р. за N 811/18106 (далі по тексту Положення №340), у пункті 6.3 якого зазначається, що водій, який керує транспортним засобом, не обладнаним тахографом, веде індивідуальну контрольну книгу згідно додатку 3.

Аналіз змісту п. 6.3 Положення №340 дає підстави стверджувати, що тільки у випадку відсутності у транспортному засобі тахографу, водій, який керує таким транспортним засобом, повинен заповнювати та вести індивідуальну контрольну книгу.

До перевірки та до суду індивідуальну контрольну книгу не надано.

Суд вважає за необхідне вказати, що позивачем до матеріалів справи долучено копію протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 16.06.2017 р., на підтвердження того, що тахограф на транспортному засобі повірений, з цього приводу суд вказує, що станом на час проведення рейдової перевірки вказаний документ співробітникам Управління надано не було.

Відповідно до п.3.3. Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Крім того, за результатами проведеної перевірки водієм в акті №001222 зазначені пояснення, згідно яких останній керував автомобілем без «шайби».

Позивач, надаючи протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, стверджує, що повірка тахографу проведена лише на той випадок, якщо буде здійснюватись міжнародне перевезення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» такий вид господарської діяльності, як міжнародні перевезення вантажів автомобільним транспортом, підлягає обовязковому ліцензуванню.

Відповідно до Переліку органів ліцензування, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 № 609, органом ліцензування за видом господарської діяльності «міжнародні перевезення вантажів автомобільним транспортом» є саме Укртрансбезпека.

Суд зазначає, що згідно даних реєстру ліцензіатів, що наданий представником відповідача, позивач не має чинної ліцензії, в тому числі і на міжнародні перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеної вище норми вбачається, що за відсутності документів, передбачених законодавством, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що посадовими особами управління Укртрансбезпеки було правомірно винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №013131 від 23.01.2018р.

Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст. 255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 (вул. Проектна, буд. 5,м. Харків, 61066) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14) про скасування постанови відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 червня 2018 р.

Суддя Сагайдак В.В.