Справа № 642/1232/18
Суддя: Гримайло А. М.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"11" червня 2018 р.
Справа №642/1232/18
Провадження №2а/642/85/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року Ленінський районний суд м.Харкова суд у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

за участі :

секретаря судового засідання Сорокіної Ю.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції 2 роти 2 батальйону УПП в м.Харкові ДПП ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить визнати дії інспектора Іванчука Богдана Євгеновича, лейтенанта поліції 2 роти 2 батальйону, УПП в Харківській області, при винесенні Постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №849347 від 20.03.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП - неправомірними, у зв'язку з чим вказану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач, посилається на те, що постанова, винесена інспектором 2 роти 2 батальйону УПП ДПП в Харківській області ОСОБА_3 є неправомірною та незаконною, оскільки на думку позивача, він не порушував ПДР України. Як зазначив позивач, відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення на місці події без оцінки доказів, суб'єктивно та незаконно, з грубим порушенням процесу та законодавства України.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, 20.02.2018 року рухався з дотриманням правил по своїй смузі руху та був зупинений патрульним транспортним засобом. З боку відповідача був відразу звинувачений у порушення правил дорожнього руху, а саме управління автомобілем в темний період доби, без ввімкненого ближнього світу фар. А вже після зупинки і доводів, що позивач в ніякому разі не міг порушити вимоги правил дорожнього рух України, відповідач змінив свої звинувачення, і на його думку позивачем був вже порушений п.9.2. (б) ПДР.

Відповідно до фабули постанови відповідач зазначив водій під час перестроювання не вказав покажчика повороту відповідного напрямку, тоді як позивач рухався на проміжку дороги де позивач не виконує перестроювання, повороту або розвороту у зв'язку з відповідною дорожньою обстановкою, а саме звуження смуг руху.

Позивачем заявлене клопотання про необхідність правової допомоги, про що надано клопотання відповідачу, про відкладення розгляду справи для залучення фахівця в галузі права, але воно в повному обсязі відхилено та відповідач розглянув справу та звинуватив мене у вчиненні адміністративного правопорушення їм не скоювалось. Також зі змісту постанови не зрозуміло у якому напрямку рухався автомобіль, який на думку відповідача здійснив перестроювання з порушенням вимог ПДР, що могло би підтвердити схема, яку відповідачем не було на місті складено, як і не складено протокол про адміністративне правопорушення, як того вимагає законодавство.

Тим самим, відповідачем було порушено не лише процедурні питання розгляду справи, а також неправомірно притягнуто особу до адміністративної відповідальності за відсутністю жодних доказів, які потрібно було спочатку зібрати потім дослідити, а на підставі них зробити висновки та винести законну постанову по справі, що відповідачем не було зроблено.

Відповідач інспектор роти №2 батальйону №2 УПП в Харківській області ОСОБА_3 в судове засідання з'явився, проти позову заперечував, та пояснив що автомобіль позивача був зупинений у звязку з тим, що він рухався з вимкненими фарами в темний період доби. Але після огляду доказів, а саме відео з відео реєстратора, було встановлено відсутність доказів ввімкнених фар, але зафіксовано інше правопорушення, на яке не відреагувати не мали права, а саме що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 під час перестроювання не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напряму, чим порушив п. 9.2 «Б» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП за що передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень.

На підставі п.2 п.5 п.6 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи у випадках 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила чи має намір вчинити правопорушення, 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

На підставі п. 2.4 «а» ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Таким чином, поліцейський скористався своїм правом зупинити транспортний засіб, який є знаряддям вчинення правопорушення, маючи на те законні підстави, так само як і підстави перевірки документів у водія ОСОБА_1.

Під час спілкування з водієм поліцейський назвався, повідомив причину зупинки та попрохав водія пред'явити для перевірки документи, передбачені у п.п 2.1 «А», 2.1 «Б», 2.1 «Ґ» ПДР України.

В свою чергу, як вбачається з відеозаписів, правопорушник ОСОБА_1, свою провину заперечував та, очевидно з метою спонукання правоохоронця до неправомірних дій, поводив себе не чемно, зухвало й провокував конфлікт, а також відмовився від отримання копії постанови.

Керуючись ст. 278, ст. 279, ст.280 КУпАП, правоохоронець повідомив водія ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення, назвався, вказав час, місце розгляду справи, ознайомив його з правами особи, яка притягається до адміністративне правопорушення, які передбачені ст. 268 КУпАП та положеннями ст. 63 Конституції України.

На записі з нагрудного відеореєстратора ОСОБА_3 чітко видно, що ознайомлення водія з медіаматеріали з автомобільного відеореєстратора, які є доказами у справі про адміністративне правопорушення, роз'яснення ОСОБА_4, його прав, передбачених ст. 63 Конституції України й ст. 268 КУпАП та розгляд справи про адміністративне правопорушення. І лише після здійснення відповідних процесуальних дій ОСОБА_3 виніс відносно позивача постанову серії БР №849347 за ч.2 ст. 122 КУпАП, застосувавши до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень.

Крім того, як вбачається з відеозаписів, інспектор під час розгляду справи ОСОБА_3 пропонував ОСОБА_1 викласти свої пояснення, доводи, заперечення та міркування з приводу його правопорушення письмово, надати клопотання чи залучити до розгляду справи фахівця у галузі права, проте правопорушник лише глузував з правоохоронця та не інспекторові переконливих аргументів, що йому дійсно була потрібна юридична допомога чи допомога перекладачів.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А саме, відповідно до ч.1ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський, відповідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення.

Статтею 251 КУпАП вказано, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

У відповідності до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

В свою чергу, Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст.276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 статті 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, виходячи з системного аналізу рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015, змісту ст.258 КУпАП станом на дату винесення рішення Конституційним Судом України, змісту ст.258 КУпАП станом на дату винесення рішення по цій справі, суд вважає, що в разі заперечень особи, справа не може бути розглянута без певного часового інтервалу, достатнього для підготовки особи до захисту, тобто, не може бути розглянута безпосередньо на місці правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловлено Вищим адміністративним судом України у справі №379/758/15-а (К/800/37207/15).

Суд також звертає увагу, що в Додатку №4 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, передбачено форму запрошення до підрозділу патрульної поліції для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Як зазначено в копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 849347, складеної 20.02.2018 року інспектором роти №2 батальйону №2 УПП в Харківській області ОСОБА_3 відносно водія автомобіля Renault, номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1, керуючи автомобілем по вул. Шевченко 159-а, під час перестроювання не подав сигнал світловим покажником повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 б) і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, у зв'язку з чим до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425, 00 грн.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. За вчинення зазначених порушень передбачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Оскільки оскаржувана постанова винесена безпосередньо на місці правопорушення, незважаючи на заперечення позивача, вона є неправомірною, винесеною з порушення прав позивача, передбачених ст.268 КУпАП, у зв'язку з чим дії відповідача щодо складання такої постанови є незаконними.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з пояснень відповідача, який був допитаний в судовому засіданні у якості свідка та був попереджений про кримінальну відповідальність та постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, не надано доказів і суду під час розгляду даної справи, не довів правомірність винесеної постанови відносно позивача, наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення. З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб'єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з п.3.ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що наявні всі правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до інспектора поліції 2 роти 2 батальйону УПП в м.Харкові ДПП ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У зв'язку з ненаданням суду відповідних доказів справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 139, 229, 241-243, 286 КАС України, ст.ст. 122, 185, 222, 251, 256, 258 КУпАП України, Законом України «Про Національну поліцію», суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора поліції 2 роти 2 батальйону УПП в м.Харкові ДПП ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення -задовольнити.

Визнати неправомірними дії інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Харківській області ДППОСОБА_3 при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №849347 від 20.02.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Скасувати постанову серії БР № БР №849347 від 20.02.2018 року, винесену інспектором 2 роти 2 батальйону УПП в м.Харкові ДПП ОСОБА_3 в справі про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122 ч.2 КУпАП - закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 139 КАС України стягнути з Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної служби, розташованого за адресою: м. Харків вул. Шевченка, 315-А. на користь держави суму судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до/або через Ленінський районний суд м. Харкова

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: 61093, АДРЕСА_1;

Відповідач: Інспектор 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Харківській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_3, місцезнаходження: м. Харків, вул. Шевченка, б. 315-А.

Суддя А.М.Гримайло