Справа № 638/18615/17
Суддя: Грищенко І. О.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/226/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грищенко І.О.,

за участю секретаря Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об"єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними , зобов"язання вчинити певні дії, стягнення відшкодування моральної шкоди,

встановив:

06.12.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Шевченківського об"єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо зниження ОСОБА_1 з 01 жовтня 2017 року індивідуального коефіцієнта страхового стажу до розміру 1 %., зобов'язати Шевченківське об"єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова починаючи з 01 жовтня 2017 року здійснювати перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати( доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014- 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, що дорівнює 0,65025, стягнути з Шевченківського об"єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на його користь грошову компенсацію моральної шкоди в сумі 5 000 грн .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем за наслідками проведення з 01 жовтня 2017 року перерахунку його пенсії у відповідності до норм Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року було обчислено розмір його пенсії з протизаконним та протиправним пониженням його індивідуального коефіцієнту страхового стажу з 1,35 % ( 0,65025) до 1 % (0,48167), тим самим зменшивши розмір його пенсії до 2 781,08 грн, замість належних до виплати - 3 213,91 грн. Такі дії відповідача призвели до значного зниження розміру пенсії, порушення його прав . Зважаючи на те, що пенсія є єдиним джерелом його існування, такими діями відповідача спричинено моральні страждання, викликано погіршення стану здоров"я в цілому.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судовим розглядом справи встановлено, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування". Пенсію обчислено при страховому стажі 48 років 1 місяць 11 днів. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35 % дорівнює 0,64913. Середньомісячний заробіток обчислено за період з 01.08.1971 року по 31.08.1976 року , він складає 1 572,83 грн.

01.09.2016 року позивачу проведено перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу по 03.12.2007 року згідно з даними системи персоніфікованого обліку . Страховий стаж після перерахунку становить 48 років 2 місяці 2 дні. Коефіцієнт 1,35% дорівнює 0,65025.

19.10.2017 року на заяви позивача від 06.10.2017 року та 13.10.2017 року управління повідомило своїм листом про застосування при перерахунку пенсії норм Закону України від 03.10.2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" , розрахунок пенсії станом на 01.10.2017 року- коефіцієнт стажу- 0,48167 ( 587 місяців, при перерахунку пенсії використано величину оцінки страхового стажу 1%). До виплати визначено 2 781,08 грн. Сума підвищення пенсії склала 1 137,98 грн.

В своїх запереченнях на позовні вимоги позивача відповідач зазначив, що пенсію з 01.10.2017 року перераховано з додержанням вимог чинного законодавства. Після перерахунку пенсії її розмір не зменшився, а відповідно управління діяло в межах покладених на нього повноважень та згідно чинного законодавства, не порушило права та законні інтереси позивача.

У відповідності до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Україна є соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1 та частина перша статті 8 Основного Закону України).

У Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що «верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності». Складовою верховенства права є правова визначеність, яка, зокрема, знаходить свій вияв у принципі законних (легітимних) очікувань.

Згідно зі статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до вимог статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, передбачено, що орган, який призначив пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії за відповідною заявою.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справах "Кечко проти України", "Ромашов проти України", "ОСОБА_1 проти України" зауважив, що реалізація особою права, яке пов'язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, є безпідставними.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Конституційний Суд України також неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Частиною першою статті 58 Конституції України гарантовано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В обґрунтування своїх заперечень на позовні вимоги позивача управління зазначило про те, що згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" розмір пенсії позивача з 01.10.2017 року збільшився на 1 137,98 грн. До виплати 2 781,08 грн.

З матеріалів справи та наведених позивачем розрахунків вбачається, що при застосування індивідуального коефіцієнту страхового стажу 1,35% розмір його пенсії становив би з 01.10.2017 року- 3 213,91 грн.

Таким чином, при перерахунку пенсії позивача з застосуванням індивідуального коефіцієнту страхового стажу 1% розмір його пенсії зменшився на 432,83 грн.

Вказане свідчить про те, що при проведенні перерахунку пенсії позивача з 01.10.2017 року на виконання прийнятого від 03.10.2017 року Закону № 2148-V111 допущено звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача щодо збільшення розміру пенсії, що суперечить положенням ст.. 22 Конституції України.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дії Шевченківського об"єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо зниження ОСОБА_1 з 01 жовтня 2017 року індивідуального коефіцієнта страхового стажу до розміру 1 % та зобов'язання починаючи з 01 жовтня 2017 року здійснювати перерахунок пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати( доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014- 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, що дорівнює 0,65025, підлягають задоволенню.

В обгрунтування вимог в частині стягнення грошової компенсації моральної шкоди в розмірі 5 000 грн позивач вказав на те, що обмеженням його законного права на законодавчо визначений розмір пенсії , яка є єдиним джерелом його існування, діями відповідача йому завдані нервові потрясіння, моральні страждання, що призвело до погіршення стану його здоров"я в цілому, тому вважає, що такі зміни стану здоров"я повинні бути компенсовані відповідачем у вигляді проведення відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з послідуючими змінами , при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди, необхідно встановити наявність вини відповідача в заподіянні такої шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

Ч.3 ст. 23 ЦК встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Позивачем на надано до суду належних доказів на підтвердження того, що винним діями відповідача спричинено моральну шкоду не надано розрахунок суми заявленої грошової компенсації в розмірі 5 000 грн , не надано доказів в обґрунтування її наявності, тому зазначену вимогу суд визнає необґрунтованою та недоведеною, такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати , які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За розгляд адміністративного позову позивач не сплатив судовий збір , тому що звільнений від сплати, як інвалід 11 групи.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, тому що судовий збір необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об"єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 6, 19, 21, 22, 46, 58, 64, 68, 126, 130 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 10, 14, 76, 77, 139, 242-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об"єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними , зобов"язання вчинити певні дії, стягнення відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Шевченківського об"єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо зниження ОСОБА_1 з 01 жовтня 2017 року індивідуального коефіцієнта страхового стажу до розміру 1 %.

Зобов'язати Шевченківське об"єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова починаючи з 01 жовтня 2017 року здійснювати перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати( доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014- 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, що дорівнює 0,65025.

В іншій частині позовні вимоги позивача залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після спливу вказаного строку на його оскарження.

Суддя : І.О.Грищенко