Справа № 806/2923/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/2923/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" червня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "18" січня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідно до заяви від 12.06.2017 , -

суддя в 1-й інстанції - Черняхович І.Е.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Житомир,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати неправомірними дії ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою від 27.06.2017;

- скасувати відмову ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність оформлені листом від 27.06.2017 № К-/6-17;

- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою згідно поданої ним заяви та пакету документів від 12.06.2017.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 січня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га на території Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

Скасовано лист ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області № К-/6-17 від 27.06.2017 року щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га на території Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га на території Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Житомирського апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить назване рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №413 від 07.06.2017 року "Про деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними". Даною постановою затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, до системи організації процесу виконання якої належить формування переліку земельних ділянок та визначення площі земельних ділянок, які передаватимуться в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 звернувся із заявою до ОСОБА_2 управління Держгкеокадастру у Житомирській області про отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а.с. 45). До заяви позивачем було додано Викопіювання з кадастрової карти (плану) (а.с. 44).

Листом від 27.06.2017 №К-9169/0-7392/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомило позивача, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 07.06.2017 про "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядженнями ними", відповідач під час передачі у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення формує перелік земельних ділянок та визначає їх площу, які можливо передати у безоплатну приватизацію на території відповідної області не більше 25 відсотків від площі земельних ділянок, які було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу. Так, відповідачем вказано, що земельна ділянка площею 2,0 га, яка розташована на території Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, не включена до зазначеного переліку. Відтак, позивачу було відмовлено у задоволенні заяви про розроблення проекту землеустрою (а.с. 56).

Не погоджуючись з таким висновком відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що наведені відповідачем підстави відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо вказаної ділянки, суперечать приписам Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави колегії суддів дійти до висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_2 управлінням Держгеокадастру у Житомирській області не наведено жодної з підстав, передбачених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, за яких позивачеві було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, викладена у листі від 27 червня 2017 року за № К-9169/0-7392/6-17, є незаконною.

Стосовно посилання скаржника на Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 413, то в даному документі передбачено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні: формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області; щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок; надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції; враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян. Для реалізації Стратегії передбачено розроблення проектів нормативно-правових актів.

Разом з тим, у зв'язку із затвердженням даної Стратегії зміни до Земельного кодексу України не вносились, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не змінювався.

На цій підставі колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, зокрема, порядок одержання дозволу на розроблення проекту землеустрою, врегульовано безпосередньо Земельним кодексом України, посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 413, як на підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, є неправомірним.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов'язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб'єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

За наведених обставин справи та положень законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно прийнято рішення у частині задоволення вимог позивача про визнання протиправними дії ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га на території Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області та зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га на території Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

Стосовно ж прийнятого судом рішення в частині скасування листа ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області від 27.06.2017 року № К-9169/0-7392/6-17, то колегія суддів зазначає, що відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Статтею 4 КАС України визначено, що нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб'єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області від 27.06.2017 року № К-9169/0-7392/6-17 не може вважатись рішенням, яке прийнято на виконання функцій відповідача, оскільки носить інформаційний характер, яким повідомлено позивачу про відмову в задоволенні його заяви.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду у цій частині слід змінити, вказавши: скасувати відмову ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га на території Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, викладену у листі від 27.06.2017 року № К-9169/0-7392/6-17.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області задовольнити частково, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "18" січня 2018 р. змінити в частині скасування листа ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області № К-/6-17 від 27.06.2017, виклавши резолютивну частину названого рішення, яка стосується скасування листа у такій редакції:

"Скасувати відмову ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га на території Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, викладену листом від 27.06.2017 року № К-9169/0-7392/6-17."

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "11" червня 2018 р.