Справа № 461/4180/18
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/4180/18
Провадження № 2-а/461/295/18
УХВАЛА

11.06.2018 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Галицького відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області про порушення присяги, визнання протиправними дій і скасування протоколу про накладення адміністративного стягнення, зобовязання розглянути звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян»,

встановив:

позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Галицького відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області, в якому просить визнати протиправними дії Галицького відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області (порушення присяги, винесення завідомо незаконних рішень протоколу 26.09.2017р.), скасувати протокол про притягнення до адміністративної відповідальності від 26.09.2017р. за ст.173 КУпАП та зобовязати відповідача розглянути всі звернення по суті, переліченні у листі від 31.03.2017р. і прийняти законні рішення в порядку ст.ст.19,40 Конституції України, Закону України «Про звернення громадян».

Дослідивши матеріали адміністративного позову, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, повязані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, повязані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з адміністративного позову, однією із позовних вимог є зобовязання відповідача розглянути всі звернення по суті, переліченні у листі від 31.03.2017р. і прийняти законні рішення в порядку ст.ст.19,40 Конституції України, Закону України «Про звернення громадян», що не відноситься до категорій справ, передбачених у ч.1 ст.20 КАС України, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, оскільки відноситься до підсудності окружного суду.

Відповідно до ч.3 ст.21 КАС України, якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Чинним Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено механізму відмови у відкритті провадження та/або повернення позовної заяви з підстав недотримання правил предметної підсудності при поданні позовної заяви.

Відповідно до ч.6 ст.7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Чинним Кодексом адміністративного судочинства не передбачено механізму передачі справи, з одного адміністративного суду до іншого, у звязку з порушенням правил предметної підсудності при подачі позову.

Разом з тим, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу (ч.1 ст.318 КАС України).

Одночасно пунктом 3 ч.1 ст.29 КАС України, передбачено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України (ч.1 ст.3 КАС України).

У відповідності до ч.ч.5,6 ст.5 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відмова від права на звернення до суду є недійсною.

Положеннями ст.6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, який не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, що не мала регулювання законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За таких обставин вважаю за доцільне, можливе та необхідне застосувати аналогію закону, а саме положення Кодексу адміністративного судочинства України, що регулюють порядок передачі адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого, у випадку порушення правил територіальної юрисдикці (підсудності).

Враховуючи наведене, вважаю, що дана справа не підсудна Галицькому районному суду м.Львова як адміністративному, а тому, з метою дотримання правил предметної підсудності, адміністративний позов ОСОБА_1 до Галицького відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області про порушення присяги, визнання протиправними дій і скасування протоколу про накладення адміністративного стягнення, зобовязання розглянути звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян»слід передати на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст.ст.20,29 КАС України,

постановив:

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області про порушення присяги, визнання протиправними дій і скасування протоколу про накладення адміністративного стягнення, зобовязання розглянути звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян» - передати на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Стрельбицький В.В.