Справа № 136/633/18
Суддя: Кривенко Д. Т.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/633/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Кривенка Д.Т.,

секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 Державної міграційної служби України у Вінницькій області в особі Липовецького РС УДМС у Вінницькій області

про визнання протиправним та скасування рішення головного спеціаліста Липовецького районного сектору ОСОБА_2 Державної міграційної служби України у Вінницькій області ОСОБА_3 від 16.03.2018 про примусове повернення з України ОСОБА_1

про визнання рішення головного спеціаліста Липовецького районного сектору ОСОБА_2 Державної міграційної служби України у Вінницькій області ОСОБА_3 від 16.03.2018 про примусове повернення з України ОСОБА_1 таким, що не відповідає формі, затвердженій Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадяства, затвердженої наказом Міністрерства внутрішніх справ України, адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 , -

за участю :

представника відповідача ОСОБА_2 Державної міграційної служби України у Вінницькій області ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 оскаржує рішення головного спеціаліста Липовецького районного сектору ОСОБА_2 Державної міграційної служби України у Вінницькій області ОСОБА_3 від 16.03.2018 про її примусове повернення з тих підстав, що вона має право для набуття громадянства України, оскільки з 28.01.2015 року перебуває в шлюбі з громадянином України ОСОБА_5 від якого у них народився син ОСОБА_6В, ІНФОРМАЦІЯ_1 і вона на даний час готує документи, щодо отримання дозволу офіційно перебувати на території України.

Крім того на думку позивачки ОСОБА_1 оскаржуване нею рішення є незаконним, оскільки не відповідає формі, затвердженій Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадяства, затвердженої наказом Міністрерства внутрішніх справ України, адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150, зокрема не містить строку протягом якого іноземець повинен виїхати з України, підстав щодо його прийняття та не скріплено печаткою.

ОСОБА_2 Державної міграційної служби України у Вінницькій області надало відзив в якому заперечує, щодо позову, вказуючи на те, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення є порушення позивачкою порядку перебування іноземців на території України, строк протягом якого іноземець має покинути територію України зазначений, а рішення по формі відповідає вимогам Інструкції.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянкою ОСОБА_7, шо підтверджується копією паспорта (а.с. 11-12).

З 28.01.2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває у шлюбі з громадянином України ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7).

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка ОСОБА_7 та громадянин України ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьками ОСОБА_6, який народився 11.03.2015 року в Україні (м. Липовець, Липовецького району, Вінницької області), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8).

13.03.2015 року вже приймалось рішення про примусове повернення в країну походження гр. ОСОБА_7, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 Вказана обставина визнана представником відповідача, а відтак доведенню не підлягає.

Рішенням головного спеціаліста Липовецького РС УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_3 від 16.03.2018 № 3, яке затверджено завідувачем Липовецького РС УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_9 вирішено примусово повернути в країну походження гр. ОСОБА_7, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зобов»язано її покинути територію України в 15-ти денний термін не пізніше 30.03.2018, що підтверджується копією рішення та його складовою, що відповідає встановленій формі, у вигляді розписки (а.с. 41-42)

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржуване рішення суб»єкта владних повноважень, щодо відповідності його критеріям, що визначені Законом, судом встановлено, що оскаржуване рішення прийнято поза межами наданих повноважень відповідача.

Згідно ст.. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» органам виконавчої влади, що забезпечують реалізацію державної політики у сфері міграції у разі, якщо дії іноземця порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства надано повноваження, щодо прийняття рішення, щодо примусового повернення іноземця в країну походження.

Ст.. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» органам виконавчої влади, що забезпечують реалізацію державної політики у сфері міграції у разі, якщо іноземець не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, надано право звернутись до суду з позовом про його примусове видворення.

В даній справі оскаржується рішення про примусове повернення іноземця, яке було прийнято повторно, за умови, що ним не виконано попередня, без реалізація права, щодо звернення до суду з позовом про примусове видворення, що не передбачено діючим законодавством.

Досліджуючи оскаржуване рішення, встановлено, що воно не скріплено печаткою, як того вимагає форма встановлена Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадяства, затвердженої наказом Міністрерства внутрішніх справ України, адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150, що позбавляє його ознак офіційності, як такого, що не містить обов"язкових реквізитів.

Крім того копія оскаржуваного рішення, надана позивачем не має номеру рішення (а.с. 6,7), а копія рішення надана відповідачем (а.с. 41-42) має номер - «3», що є неприпустимим, оскільки копія має відповідати оригіналу, а відтак будь-які невідповідності з цього приводу є неприпустимими, оскільки негативно впливають на авторитет органів влади та позбавляють документи видані громадяна ознак достовірності.

Визначаючи в оскаржуваному рішенні, 15 денний термін, протягом якого позивачка ОСОБА_1 зобов»язана покинути територію України, відповідач зазначив в розписці, яка є складовою оскаржуваного рішення, її зобов»язання залишити територію України не пізніше 30.03.2018 року, що є відповідно меншим терміном, чим той, що зазначений в рішенні. Вказана обставина позбавляє оскаржуване рішення, ознак розумності та зрозумілості для позивачки, оскільки породжує правову невизначеність та незрозумілість.

Крім того, оскаржуване рішення є явно непропорційним, оскільки мета узаконення підстав перебування позивачки ОСОБА_1 шляхом її повернення в країну походження та подальшого повернення на територію України через 90 днів і яка була озвучена в судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_4 є неспівмірною з тим порушенням прав на сім»ю позивачки та членів її сім»ї, які б мали місце в разі його реалізації.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов про визнання протиправним та скасування рішення головного спеціаліста Липовецького районного сектору ОСОБА_2 Державної міграційної служби України у Вінницькій області ОСОБА_3 від 16.03.2018 про примусове повернення з України ОСОБА_1 є обгрунтованим та підлягає до задоволення, оскільки оскаржуване рішення не відповідає вимогам, визначеними ч. 2 ст. 2 КАСУ

Щодо позовних вимог в частині визнання оскаржуваного рішення таким, що не відповідає, встановленій формі, то така невідповідність констатована судом в мотивувальній частині і є підставою для задоволення інших позовних вимог. Задоволення позову в даній частині, буде не чим іншим, як констатацією факту, що жодним чином не буде мати наслідком забезпечення ефективного захисту прав позивача. За таких обставин позов в даній частині задоволенню не підлягає.

Згідно вимог ст.. 139 КАСУ суд вирішує питання, щодо розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 6-9, 139, 243-246, 268-272, 288 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1(22500, Вінницька область м. Липовець, вул. Гагаріна 7) до ОСОБА_2 Державної міграційної служби України у Вінницькій області в особі Липовецького РС УДМС у Вінницькій області (, м. Вінниця, вул. Театральна 10) задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного спеціаліста Липовецького районного сектору ОСОБА_2 Державної міграційної служби України у Вінницькій області ОСОБА_3 від 16.03.2018 № 3 про примусове повернення з України ОСОБА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в десятиденний строк з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя С.І Стадник