Справа № 448/765/18
Суддя: Гладишева Х. В.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/765/18
Провадження № 2-а/448/143/18
Р І Ш Е Н Н Я
07.06.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Гладишевої Х.В.
при секретарі судового засідання Рушеляк Г.С.
за участю представника позивача ОСОБА_1,
його представника-адвоката ОСОБА_3
та перекладача Шван Аль-Хусейн,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України,
Начальник Мостиського прикордонного загону ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_2 13.12.2017 року спільно із двома іншими іноземцями незаконного перетнув державний кордон України з ОСОБА_6 поза пунктом пропуску через державний кордон України в напрямку 442 прикордонного знаку на ділянці відділу прикордонної служби «Мігово», що на території Старосамбірського району Львівської області та 15.12.2017 року о 10:50 год. під час проведення прикордонно-представницької зустрічі з представниками ПВ РП в рамках угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію був переданий представникам прикордонної служби України.
Стверджує, що 18.12.2017 року Старосамбірським районним судом Львівської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП. Того ж таки дня, Мостиським районним судом Львівської області було прийнято рішення про примусове видворення відповідача та затримання такого з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, і поміщення такого в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Вказує, що 22.12.2017 року відповідач - громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2 був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, що за адресою: с.Журавичі Ківерцівського району Волинської області.
Зазначає, що під час перебування у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства відповідач - громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2 категорично відмовляється повертатись до країни походження, із заявою про надання статусу біженця або додаткового захисту в Україні не звертався, захворювань, що унеможливлюють переліт авіаційним транспортом немає, що свідчить про відсутність співпраці з іноземцем.
З огляду на вищенаведене, просить суд ухвалити рішення, яким продовжити строк затримання громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2, 14.04.2000 року, з метою забезпечення примусового видворення, на строк, передбачений ст.289 КАС України.
Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити з мотивів наведених у ньому.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник-адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечили проти задоволення позову та просили суд відмовити в його задоволенні.
Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_2 13.12.2017 року спільно із двома іншими іноземцями незаконного перетнув державний кордон України з ОСОБА_6 поза пунктом пропуску через державний кордон України в напрямку 442 прикордонного знаку на ділянці відділу прикордонної служби «Мігово», що на території Старосамбірського району Львівської області та 15.12.2017 року о 10:50 год. під час проведення прикордонно-представницької зустрічі з представниками ПВ РП в рамках угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію був переданий представникам прикордонної служби України.
Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 18.12.2017 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Встановлено, що 18.12.2018 року Мостиським районним судом Львівської області відносно відповідача - громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2 ухвалено рішення про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації, та забезпечення примусового видворення, і поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Слід зазначити те, що 22.12.2017 року відповідач ОСОБА_2 був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що за адресою: с.Журавичі Ківерцівського району Волинської області.
У відповідних положеннях статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає, щоб затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції розглядалося як обґрунтовано необхідний захід, наприклад, з метою запобігти вчиненню особою злочину або втечі. У зв'язку з цим, стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає інший від статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод рівень захисту: все, що вимагається відповідно до підпункту (f) - це «вжити заходів з метою депортації або екстрадиції». Відповідно, для цілей його застосування несуттєво, чи є рішення про примусове видворення обґрунтованим згідно з національним законодавством або Конвенцією (§ 112 рішення у справі "Чахал проти Сполученого Королівства", § 38 рішення у справі "Чонка проти Бельгії", § 69 рішення у справі "Насруллоєв проти Росії", § 109 рішення у справі "Солдатенко проти України").
Згідно ч.ч. 11, 13 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Виходячи з правового аналізу ст. 289 КАС України можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом у разі наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, якими є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Оскільки особа громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2 встановлена, а співпраця з боку іноземця під час процедури його ідентифікації має місце, коли особа останнього не ідентифікована, тому вказане виключає процедуру його ідентифікації, в т.ч. співпрацю з боку іноземця під час процедури його ідентифікації.
Враховуючи наведене, в сукупності з тим, що не надання згоди на закупку авіаквитків до країни походження та категорична відмова від цього, не є, в розумінні ч.13 ст.289 КАС України умовою за якою неможливо забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову Мостиського прикордонного загону та для продовження строку затримання громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_4 ОСОБА_2.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 241-246, 250, 289 КАС України, суд,
У Х В А Л И В:
В задоволенні адміністративного позову Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Х.В.Гладишева

Рішення набрало законної сили «___»_________________ 20 __ р.

Суддя Х.В.Гладишева