Справа № 808/4156/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"30" травня 2018 р. м. Дніпро справа №808/4156/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2018 р. (суддя Лазаренко М.С., м. Запоріжжя)

у справі №808/4156/17

за позовом ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

про скасування постанови, -

встановив:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі позивач, ОСОБА_1 ОДПІ) звернулась з позовом до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі відповідач) з вимогами про скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 08.12.2017 ВП № 53917988 про накладення штрафу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2018 у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 ОДПІ без наявності поважних причин не виконано постанову суду, за якою позивач є боржником, а тому рішення відповідача про накладення штрафу є правомірним.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 ОДПІ неодноразово прагнула виконати вказане рішення у добровільному порядку, проте здійснити будь-які зміни у системі електронного адміністрування, необхідні для виконання постанови суду від 14.12.2016 у справі №808/1948/16, на районному рівні неможливо. З огляду на що, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення позову.

Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що державним виконавцем за заявою боржника неодноразово відкладалось проведення виконавчих дій, проте, документального підтвердження виконання рішення суду від ОСОБА_1 ОДПІ не надходило, у звязку із чим державним виконавцем відповідно до норм чинного законодавства винесено постанову від 08.12.2017 ВП № 53917988 про накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 53917988 з примусового виконання виконавчого листа №808/1948/16, виданого 24.03.2017 ОСОБА_1 окружним адміністративним судом на виконання постанови суду від 14.12.2016, яка набрала законної сили 27.02.2017, про зобовязання Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області відобразити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку платник Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 сталеливарний завод" має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у розмірі 1 602 398,00 грн.

22.06.2017 на адресу ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області державним виконавцем направлено вимогу про виконання вищевказаного рішення суду, у відповідь на яку ОСОБА_1 ОДПІ повідомлено про залишення вимоги державного виконавця без виконання у звязку з припиненням юридичної особи ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (а.с.57-60).

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.04.2017 у справі №808/1948/16 замінено первинного відповідача (боржника) по справі на його правонаступника ОСОБА_1 обєднану державну податкову інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області (, адреса: 69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 14) (а.с.61,62).

В подальшому, 17.07.2017 державним виконавцем на адресу ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області направлено вимогу, в якій зобов'язано боржника виконати рішення суду та надати до відділу у інформацію про виконання вищезазначеного рішення суду з доданням оригіналів підтверджуючих документів (а.с.63-66).

16.08.2017, 04.09.2017 на адресу відділу надійшли заяви від ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, в яких боржник просив відкласти проведення виконавчих дій, у зв'язку із тим, що Головним управління ДФС у Запорізькій області до ДФС України м. Київ надано запит від 15.08.2017 року на зміну даних в системі електронного адміністрування податку на додану вартість ТОВ "ОСОБА_1 сталеливарний завод" та внесення суми, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у розмірі 1602398,00 грн., так як вирішення технічних питань функціонування системи електронного адміністрування ПДВ на районному на обласному рівні (в межах своєї компетенції) здійснити механічно-технічно неможливо, та відповіді від Державної фіскальної служби України не надходило.

19.08.2017, 18.09.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій, керуючись статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження".

28.09.2017 до відповідача надійшла заява від ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, в якій боржник просить відкласти проведення виконавчих дій, у зв'язку із тим, що Головним управлінням ДФС у Запорізькій області 27.09.2017 до Запорізького окружного адміністративного суду подано заяву про роз'яснення постанови суду від 14.12.2016 у справі № 808/1948/16.

02.10.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій, керуючись статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження".

У звязку із відсутністю документального підтвердження виконання боржником рішення суду, 08.12.2017 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 винесено постанову ВП № 53917988 про накладення на ОСОБА_1 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Запорізькій області штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 5 100,00 грн. (а.с.85).

Не погоджуючись із такими діями відповідача ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області звернулась до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що причини невиконання постанови суду від 14.12.2016 у справі № 808/1948/16, на які посилався податковий орган, не можуть вважатися поважними, тому при винесенні постанови від 08.12.2017 ВП № 53917988 про накладення штрафу, відповідач діяв у межах наданих повноважень та у спосіб, встановлений законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі Закон № № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404).

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч.4 ст.18 Закону № 1404-VІІІ).

Відповідно до ст. 63 Закону № 1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Аналізуючи вищенаведені норми, можливо дійти висновку, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, тобто коли боржник мав реальну можливість, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, що позивачем не доведено поважність причин невиконання рішення суду, а наведені причини мають вирішуватися контролюючими органами у відповідності до своїх повноважень, наданих законом.

До того ж, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "ОСОБА_3 проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy). Суд також повторює, що саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції (рішення у справі "Ромашов проти України" (Romashov v. Ukraine), № 67534/01, від 27 липня 2004 року; у справі "Дубенко проти України" (Dubenko v. Ukraine), № 74221/01, від 11 січня 2005 року; та у справі "Козачек проти України" (Kozachek v. Ukraine), № 29508/04, від 7 грудня 2006 року).

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

За таких обставин, постанова відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 08.12.2017 ВП № 53917988 про накладення штрафу ґрунтується на вимогах законодавства є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2018 р. у справі №808/4156/17 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 30 травня 2018 року.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко