Справа № 820/4443/18
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

11 червня 2018 р. Справа № 820/4443/18

Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Єгупенко В.В., розглянувши в приміщенні суду в місті Харкові у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до державного реєстратора Зміївської міської ради Харківської області Калініної Людмили Миколаївни (АДРЕСА_3), треті особи: ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Зміївської міської ради Харківської області Калініної Людмили Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36299997 від 25.07.2017, на підставі якого вчинено запис про право власності: 21549435 щодо двокімнатної квартири АДРЕСА_4 загальною площею 39,3 кв. м, житловою площею 25,9 кв.м.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про знесення самочинно збудованої споруди.

Позивачем в адміністративному позові зазначено, що під час розгляду вказаної цивільної справи він дізнався що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_4.

Із отриманої 02.05.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформаційної довідки № 122499748, позивач дізнався, що державним реєстратором Зміївської міської ради Харківської області Калініною Л.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого вчинено запис про право власності за ОСОБА_3 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 39,3 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м.

Підставою виникнення права власності ОСОБА_3 стали довідка № 5297/-01 від 24.07.2017, видана ТОВ «Міжрегіональне бюро з технічної інвентаризації» та свідоцтво про право на спадщину № 7-905 від 16.04.1999, видане Восьмою ХДНК.

Як вказує позивач, подані для державної реєстрації документи не дають змоги встановити підстави набуття речових прав ОСОБА_3 на нерухоме майно - квартиру НОМЕР_1, а також наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, так як заявлена загальна площа квартири становить 39,3 кв.м, а зареєстрована - 30,3 кв.м.

За таких обставин, на думку позивача, державний реєстратор повинен був відмовити ОСОБА_3 у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Натомість, оскаржуваним рішенням відповідач самочинно присвоїв об'єкту нерухомості - двокімнатній квартирі НОМЕР_1 нову адресу - НОМЕР_1, у зв'язку з чим має місце суперечність у речових правах на нерухоме майно, яка залишилась поза увагою відповідача.

Крім того, позивачем зазначено, що до загальної площі квартири безпідставно включено два приміщення, які ОСОБА_3 самочинно приєднала до своєї квартири НОМЕР_1, а саме: приміщення загального користування № І площею 3,6 м, а також приміщення № II площею 5,4 кв. м, яке є частиною квартири № 3 (три), що належить позивачу на підставі договору дарування від 16.08.2017, і на яке за попереднім власником було визнано право власності згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.11.2012 по справі №2018/10246/12.

Прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, як зазначено в адміністративному позові, безпосередньо призводить до порушення прав позивача, так як на підставі цього рішення ОСОБА_3 безпідставно набула право власності на частину квартири № 3 (три), яка належить на праві власності позивачу.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Як встановлено ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

У п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України зазначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

У розумінні п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій. Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб'єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

З огляду на те, що ОСОБА_1 фактично посилається на порушення його прав та безпідставне набуття ОСОБА_3 права власності на частину квартири № 3 (три), яка належить на праві власності позивачу, даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Посилання ОСОБА_1 на те, що даний спір стосується виключно проведення державної реєстрації права власності, а не підстав набуття такого права, а тому він не є спором про право, а відтак підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства з огляду на те, що виник внаслідок виконання відповідачем владних управлінських функцій та має публічно-правовий характер, не можна визнати обґрунтованим, виходячи з наступного.

Позивач, в поданому адміністративному позові фактично оскаржує незаконне та безпідставне включено два приміщення, які ОСОБА_3 самочинно приєднала до своєї квартири НОМЕР_1, а саме : приміщення загального користування № І площею 3,6 кв.м, а також приміщення № II площею 5,4 кв.м, яке є частиною квартири № 3 (три), що належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування, і на яке за попереднім власником було визнано право власності згідно рішення суду. Визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вказаного спірного приміщення безпосередньо вплине на права та обов'язки ОСОБА_1 і ОСОБА_3

Тому спірні правовідносини, пов'язані з порушенням прав ОСОБА_1 щодо частини спірного житлового приміщення, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що зазначена категорія спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

За правилами п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається (ч.5 ст.170 КАС України).

Керуючись ст. ст. 170, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до державного реєстратора Зміївської міської ради Харківської області Калініної Людмили Миколаївни (АДРЕСА_3), треті особи: ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя В.В. Єгупенко