Справа № 428/3785/18
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року справа №428/3785/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді доповідача Ястребова Л. В.,

суддів Компанієць І.Д., Міронової Г.М.,

секретар Терзі Д.А.,

за участі: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 (діє за довіреністю),

розглянув апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 квітня 2018 року у справі № 428/3785/18 (головуючий І інстанції Журавель Т.С.) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною, скасування постанови та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В :

10 квітня 2018 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (надалі відповідач, управління) про визнання протиправною та скасування постанови відповідача № 26 від 29 березня 2018 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі (а.с. 1).

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову № 26, винесену 29.03.2018 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, буд. 30) у відношенні ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт серії ЕМ 460972, виданий 30.11.1999 року Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 52-58).

Додатковим рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 травня 2018 року доповнено резолютивну частину рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.04.2018 року у адміністративній справі № 428/3785/18 третім абзацом наступного змісту: «Справу про адміністративне правопорушення закрити».

Відповідач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що порушення посадовими особами ПрАТ «Луганськ-Авто» порядку використання коштів Фонду соціального страхування виявлено під час проведення перевірки 15 лютого 2018 року. За таких обставин, на переконання апелянта, останнім днем для притягнення посадової особи страхувальника - ПрАТ «Луганськ-Авто» до адміністративної відповідальності за порушення порядку використання коштів фонду є 15 квітня 2018 року (2 місяці з моменту виявлення правопорушення), а тому, спірну постанову винесено в межах строків, визначених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, посилаючись, при цьому на висновки, викладені в постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017 року у справі № 414/526/17 (а.с. 85-87).

Під час апеляційного розгляду апелянт підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду просив залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що на підставі наказу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 18.01.2018 року № 42-ОД, ухвали Донецького апеляційного суду від 22.11.2017 року у справі № 812/868/17 та направлення від 19.01.2018 року № 3, у період з 07 лютого 2018 року по 15 лютого 2018 року посадовими особами відповідача проведено планову документальну перевірку по коштах ФСС України ПрАТ «Луганськ-Авто» за період з 01.11.2011 року по 31.12.2016 року.

Під час проведення перевірки відповідачем встановлено порушення: п.1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105- XIV (в редакції ЗУ № 77-VIII від 28.12.2014 року(зі змінами)) та п.4 Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду №26 від 22.12.2010 року, призначено та виплачено матеріальне забезпечення по страховому випадку, що пов'язаний з нещасним випадком на виробництві застрахованій особі ОСОБА_1 (№ св-ва НОМЕР_1) відповідно листків непрацездатності: АГВ № 623484 за період з 06.10.2014 року по 02.11.2014 року: сплачено 15 дн. * 1020,41 грн. = 15306,15 грн., переплата - 15306,15 грн.; АГВ № 623629 за період з 03.11.2014 року по 11.12.2014 року: сплачено 29 дн. * 1020,41 грн. = 29591,89 грн., переплата - 29591,89 грн.; АГО № 284238 за період з 12.12.2014 року по 29.12.2014 року: сплачено 12 дн. * 1020,41 грн. = 12244,92 грн., переплата - 12244,92 грн. Відповідно до Журналу реєстрації посильних листів на МСЕК за формою 088/о - за порядковим номером 956 від 29.12.2014 року зареєстрований хворий ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за діагнозом: «ЗЧМТ (04.06.2014 року на виробництві) струс головного мозку, енцефалопатія II (посттравматична)» його направлено на огляд до МСЕК для встановлення відсотків втрати професійної, працездатності у зв'язку з виробничою травмою, що сталася 04.06.2014 року та тривалим перебуванням (149 днів) на лікарняних листках. Підставою для висновку комісії МСЕК про встановлення відсотків втрати професійної працездатності був листок непрацездатності АГО № 284238 за період з 12.12.2014 року по 29.12.2014 року: неправомірно використані кошти Фонду у одному випадку на суму 57142,96 грн кошти Фонду, використані на сплату матеріального забезпечення з порушенням діючого законодавства склали 57142,96 грн, які підлягають поверненню в бюджет ФСС України.

За підсумками проведення зазначеної перевірки, посадовими особами відповідача складено акт № 08-11-03 від 15 лютого 2018 року, у висновку якого зазначено, що кошти Фонду у сумі 57142,96 грн використані на сплату матеріального забезпечення з порушенням діючого законодавства та підлягають поверненню в бюджет ФСС України (а.с. 31-34).

16 лютого 2018 року, начальником відділу фінансового контролю та аудиту управління виконавчої дирекції ФСС України в Луганській області складено протокол № 3 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 15.02.2018 року, при приведенні планової перевірки по коштах ФСС України ПрАТ «Луганськ-Авто» виявлено порушення порядку використання коштів ФСС України у сумі 57142,96 грн., а саме, матеріальне забезпечення по тимчасовій непрацездатності по страховому випадку, що пов'язаний з нещасним випадком на виробництві застрахованій особі ОСОБА_1 призначено та виплачено за рахунок коштів ФСС з тимчасової втрати працездатності по листкам непрацездатності: АГВ № 623484 за період з 06.10.2014 року по 02.11.2014 року, АГВ № 623629 за період з 03.11.2014 року по 11.12.2014 року, АГО № 284238 за період з 12.12.2014 року по 29.12.2014 року, що є порушенням: п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105- XIV (в редакції ЗУ № 77-VIII від 28.12.2014 року), ч. 1 ст. 165-5 КУпАП (а.с. 23-24).

29 березня 2018 року, начальником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області ОСОБА_3, на підставі протоколу № 3 від 16.02.2018 року та акту перевірки від 15.02.2018 року № 08-11-03 із запереченням від 26.02.2018 року № 11 складено постанову № 26 про адміністративне правопорушення, якою на генерального директора Приватного акціонерного товариства «Луганськ-Авто» ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 255 гривень (а.с. 4).

Позивач із зазначеною постановою не погодився та звернувся до суду із даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що адміністративне правопорушення, вчинене позивачем не є триваючим, оскільки його дія закінчилась моментом використання коштів, яка закінчилась ще у 2015 році, а тому, відсутні підстави для накладення на позивача штрафу за вчинення адміністративного правопорушення у 2018 році, оскільки з моменту вчинення цього адміністративного правопорушення минуло більш ніж два місяці і останнє не є триваючим, а що стосується вимоги про визнання оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень протиправним, то такий спосіб захисту не віднесений до вичерпного переліку спеціальних способів захисту в подібних категоріях справ, який наведено в ч. 3 ст. 286 КАС України, а тому, відмовив у задоволенні вимог в цій частині.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Спірним питанням даної справи є правомірність винесення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області постанови про адміністративне правопорушення, якою на генерального директора Приватного акціонерного товариства «Луганськ-Авто» ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 255 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.165-5 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлена відповідальність за порушення посадовими особами підприємств, установ, організацій, фізичними особами, які використовують найману працю, порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування, несвоєчасне або неповне їх повернення, несвоєчасне подання або неподання встановленої звітності, подання недостовірної звітності щодо використання страхових коштів, у вигляді штрафу від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Матеріали справи свідчать, що при винесенні спірної постанови про накладення адміністративного стягнення, яка прийнята на підставі протоколу від 16.02.2018 та акту перевірки від 15.02.2018 року, відповідач зазначив, що позивачем, як генеральним директором Приватного акціонерного товариства «Луганськ-Авто» порушено п.1 ч. 1 ст. 22, абз. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105- XIV, тобто, порушено порядок використання коштів фону загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п.1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105- XIV (надалі Закон № 1105- XIV), допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві.

Допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством (абз. 1 ч. 2 ст. 22 Закону № 1105- XIV).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин ч. 1 ст. 38 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді), зазначивши, при цьому, що позивач, одноразово, 16.01.2015 року, подавши заяву-розрахунок № 7, допустив порушення порядку використання страхових коштів на виплату матеріального забезпечення, згідно одержаного 28.01.2015 року від ФСС з ТВП фінансування, а вчинене ним адміністративне правопорушення не можна вважати триваючим, оскільки дія була закінченою моментом використання коштів, і це мало місце у строк понад два місяці до часу розгляду даного адміністративного правопорушення.

Апелянт обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що , спірну постанову винесено в межах строків, визначених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки виявлення відповідачем порушення позивачем порядку використання коштів фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування відбулось під час проведення планової документальної перевірки, яка мала місце з 07.02.2018 року по 15.02.2018 року, а тому, строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення відповідачем не пропущено.

Суд апеляційної інстанції зазначений довід апелянта до уваги не приймає з огляду на наступне.

За приписами статті 38 КУпАП, адміністративні правопорушення поділяють на:

- триваючі правопорушення;

- правопорушення, що мають разовий характер.

Обчислення строків адміністративного стягнення залежить від його виду. При цьому статтею 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. За цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате - підлягає закриттю. Таким чином, для більшості правопорушень перебіг строку притягнення до адміністративної відповідальності починається з дня вчинення правопорушення. КУпАП не містить визначення поняття "триваюче правопорушення".

У листі Міністерства юстиції України від 02 серпня 2013 року № 6802-0-4-13/11 зазначено, що в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Проаналізувавши обставини справи та суть правопорушення, яке вчинив позивач, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вчинене позивачем адміністративне правопорушення не можна вважати триваючим, оскільки його дія була закінченою моментом використання коштів, яке відбулось у 2016 році.

Таким чином, враховуючи, що оскільки відповідачем прийнято оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення поза строком, передбаченим ст. 38 КУпАП, вказана постанова є такою, що підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на висновки, викладені в постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017 року у справі № 414/526/17, оскільки обставини в цій адміністративній справі не є тотожними з обставинами в даній адміністративній справі.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 квітня 2018 року в частині відмови визнання оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень протиправним не оскаржено.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Повний текст постанови складений 12 червня 2018 року.

Керуючись статтями 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області - залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 квітня 2018 року у справі № 428/3785/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

ОСОБА_4