Справа № 826/14895/17
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Ісаєнка Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМС-Монтаж» до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТМС-Монтаж» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що податковою інспекцією прийняті податкові повідомлення-рішення щодо збільшення податку на прибуток, оскільки контрагент позивача вів недобросовісні господарські операції, що дає змогу стверджувати про фіктивність цих господарських операцій. Вважає такі дії протиправними з огляду на те, що позивач не зобов'язаний перевіряти добросовісність фінансових операцій контрагента, а дійсність правочину підтверджена первинними документами. Крім того, як зазначає позивач, кримінальна справа, порушена стосовно директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Борисфен Ольвія», яке є контрагентом позивача, до перевірки, яка проведена податковою інспекцією, ніякого відношення не має.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 12.10.2017 року № та від 18.10.2017 року №.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Головне управління ДФС у місті Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що перевіркою встановлено, що операції між Товариством з обмеженою відповідальністю «Борисфен Ольвія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТМС-Монтаж» здійснювалися з метою штучного формування податкового кредиту та не мають реального товарного характеру (факту надання товарів, робіт, послуг від продавця до покупця). Господарські операції є такими, що вчинені у межах господарської діяльності, лише за наявності розумних економічних причин (ділової мети). Операція, позбавлена таких економічних причин, не підлягає відображенню в податковому обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що на підставі направлень від 18.09.2017 року №5945/26-15-14-09, від 19.09.2017 року №822/26-15-14-07-02, 3157/26-15-14-03-02, №2095/26-15-14-06-03 та наказу ГУ ДФС у місті Києві від 15.09.2017 року №9258 відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСМ-Монтаж» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 07.06.2017.

За результатами перевірки складено акт №149/26-15-14-07-02-10/34414914 від 04.10.2017.

Перевіркою встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «ТМС-Монтаж» п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1 п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК України, в результаті занижено податок на додану вартість в загальній сумі 15 630,00 грн.; пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на 14 067,00 грн. за 2016 рік.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

№ від 12.10.2017, яким у зв'язку з порушенням вказаних норм ПК України, позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 14 067,00 грн., а також застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3 516 грн. 75 коп.;

№ від 18.10.2017, яким у зв'язку з порушенням зазначених норм ПК України, позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 15 630,00 грн., а також застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3 907 грн. 50 коп.

Підставами для зазначеного висновку стала наявність фінансово-господарських взаємовідносин позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Борисфен Ольвія» на підставі договору від 04.03.2016 №160308. Так, з акту №149/26-15-14-07-02-10/34414914 від 04.10.2017 вбачається, що перевіркою Товариством з обмеженою відповідальністю «ТМС-Монтаж» встановлено, що операції між товариством з обмеженою відповідальністю «Борисфен Ольвія» та позивачем здійснювалися з метою штучного формування податкового кредиту та не мають реального товарного характеру.

Зокрема, громадянин ОСОБА_1 з 3 березня 2016 року був зареєстрований в якості директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Борисфен Ольвія» не маючи на меті здійснювати господарську діяльність підприємства, а також не маючи засобів для ведення господарської діяльності, усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій, погодився на пропозицію перереєстрації підприємства на його ім'я.

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 15 червня 2017 року у справі №755/8521/17 затвердженого угоду про визнання винуватості укладену 29.05.2017 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №10 Краковецькою Д.В. та ОСОБА_1 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченому ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 8500 грн. на користь держави.

Податкова інспекція на підставі вказаного вироку зробила висновок про недійсність господарських операцій проведених від імені директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Борисфен Ольвія», проведених 9 та 10 березня 2016 року.

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що на момент складання податкових накладних контрагент Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМС-Монтаж» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Борисфен Ольвія» були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку товарів та послуг. Таким чином, враховуючи викладені норми Податкового кодексу України, для формування податкового кредиту має бути наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, фактична сплата грошових коштів контрагенту, в сумі визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема: з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України.

Згідно з пунктом 198.2. статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи вбачається, що необхідними та достатніми підставами для включення до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є придбання ним товару/послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТМС-Монтаж» у податковій декларації з податку на додану вартість за перевіряємий період відобразило, зокрема, суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних Товариством з обмеженою відповідальністю «Борисфен Ольвія».

Згідно з вимогами пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата складання податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

На момент складання податкових накладних контрагент Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМС-Монтаж» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Борисфен Ольвія» були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому повинні були нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку товарів та послуг.

Таким чином, враховуючи викладені норми Податкового кодексу України, для формування податкового кредиту має бути наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, фактична сплата грошових коштів контрагенту, в сумі визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, договір підряду та акти виконаних робіт у березні 2016 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Борисфен Ольвія» підписував саме ОСОБА_1, щодо якого наявне кримінальне провадження та вирок суду щодо фіктивності його дій в якості директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Борисфен Ольвія».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі №К/9901/1478/18.

Доводи апеляційної скарги про фіктивність господарської операції колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що мають за собою скасування рішення суду першої інстанції, як помилково ухвалене.

За викладених обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям постанови про відмову в позові.

Зі змісту ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Розглянувши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві задовольнити, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ТМС-Монтаж» до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 07.06.2018 року.