Справа № 308/31/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/3914/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Пліша М.А., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 квітня 2018 року, головуючий суддя - Деметрадзе Т.Р., ухвалене о 13:29 год. в м. Ужгород, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області Гуледзи Івана Дмитровича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області Гуледзи Івана Дмитровича, в якому просила скасувати постанову начальника Головного управління Держспоживслужби в Закарпатській області по справі про адміністративне правопорушення №169 від 21.12.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 168-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що оскаржена постанова не відображає дійсних обставин справи, та зазначила обставини які вказують про відсутність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області по справі про адміністративне правопорушення №169 від 21.12.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 168-1 КУпАП, а провадження по справі закрито.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, Головне управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржене рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповністю досліджені обставини справи, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідно до п.п. 3 п. 5 гл. 8 розд. X Кодексу Газотранспортної системи у разі прийняття Оператором ГРМ рішення про недоцільність проведення ремонту лічильника газу Оператор ГРМ зобов»язаний протягом п»ятнадцяти робочих днів після результатів проведення періодичної повірки (але не пізніше двомісячного строку після зняття лічильника газу на періодичну повірку) безкоштовно встановити власний розрахунковий лічильник газу (аналогічного типорозміру) для подальших комерційних розрахунків і в цей самий строк повернути побутовому споживачу його лічильник газу та письмово повідомити споживача про результати проведення періодичної повірки і прийняте рішення щодо недоцільності ремонту лічильника газу. В даному випадку лічильник було знято 11.09.2017 року, а новий встановлено 12.12.2017 року - після спливу трьохмісячного терміну, що беззаперечно було встановлено в судовому засіданні і є порушенням вищевказаної норми Кодексу ГРМ. Окрім того, вказує, що представниками ПАТ «Закарпатгаз» було запропоновано встановити новий газовий лічильник лише після того, як споживач звернувся зі скаргою про порушення прав до Головного управління, тобто вже після спливу двомісячного терміну.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та протиправним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у відповідності до постанови № 169 від 21.12.2017 року, яка була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 18 грудня 2017 року №0000188 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.168-1 КУпАП за те, що вона 12.12.2017 року допустила встановлення розрахункового лічильника газу за адресою: Ужгородський район, АДРЕСА_1, пізніше двомісячного строку після зняття лічильника газу на періодичну повірку.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що обґрунтованими є доводи позивача щодо скасування оскарженої постанови та відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов»язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов»язаний з»ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з»ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до пп. 3 п. 5 гл. 8 розд. X Кодексу ГРМ якщо лічильник газу, що перебуває у власності побутового споживача, визнаний відповідним органом у сфері метрології та метрологічної діяльності непридатним до подальшої експлуатації, рішення про доцільність його ремонту приймає Оператор ГРМ, враховуючи технічні та економічні чинники. У разі прийняття Оператором ГРМ рішення про доцільність ремонту Оператор ГРМ зобов»язаний встановити відремонтований лічильник газу побутового споживача протягом двох місяців з дати його зняття. У разі прийняття Оператором ГРМ рішення про недоцільність проведення ремонту лічильника газу Оператор ГРМ зобов»язаний протягом п»ятнадцяти робочих днів після результатів проведення періодичної повірки (але не пізніше двомісячного строку після зняття лічильника газу на періодичну повірку) безкоштовно встановити власний розрахунковий лічильник газу (аналогічного типорозміру) для подальших комерційних розрахунків і в цей самий строк повернути побутовому споживачу його лічильник газу та письмово повідомити споживача про результати проведення періодичної повірки і прийняте рішення щодо недоцільності ремонту лічильника газу. У такому разі побутовий споживач не може відмовитись від встановлення лічильника газу Оператора ГРМ.».

З матеріалів справи встановлено, що у споживача ОСОБА_3 проведено демонтаж лічильника, який у його присутності представником ПАТ «Закарпатгаз» запаковано у мішок та опломбовано номерною пломбою, що підтверджується копією акту про демонтаж лічильника газу для проведення періодичної/ позачергової повірки, експертизи від 11.09.2017 року.

Згідно довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 163956 від 22.09.2017 року за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки не відповідає вимогам Рекомендацій Р50-071-98 (а.с. 25).

30.10.2017 року ОСОБА_3 отримав демонтований лічильник, засвідчивши даний факт своїм підписом.

Згідно із актом від 12.12.2017 року споживачу ОСОБА_3 встановлено інший лічильник.

Як встановлено судом першої інстанції, споживач неодноразово повідомлявся в телефонному режимі про можливість встановлення газового лічильника, проте споживачем кожного разу заявлялось відтермінування даного встановлення.

Колегія суддів враховує, що вищевказане підтвердив у судовому засіданні сам свідок ОСОБА_3, а також вказав, що з причин відсутності його вдома, точного часу та дати щодо можливості встановлення лічильника узгоджено не було.

Окрім цього, відповідач не зазначив яким саме документом встановлені посадові обов»язки позивача (посадова інструкція, наказ, розпорядження тощо) та визначаючи особу, відповідальну за вказане порушення, відповідач не довів протиправність дій позивача належними доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 168-1 КУпАП, оскільки неможливість встановлення розрахункового лічильника газу протягом двох місяців з дати його зняття виникла не з вини позивача, а відтермінування такого встановлення проводилось самим споживачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, що передбачена ст. 168-1 КУпАП, не було повністю з»ясовано обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що в сукупності є підставою для визнання оскарженої постанови про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення незаконною.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 квітня 2018 року у справі №308/31/18- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді М. А. Пліш
В. В. Святецький