Справа № 804/7588/17
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2018 рокусправа № 804/7588/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Прокопчук Т.С.

судді: Круговий О.О. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року (головуючий суддя: Захарчук Борисенко Н.В) по адміністративній справі №804/7588/17

за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2В 16.11.2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі ГУ ДФС у Дніпропетровській області), в якому просить визнати неправомірними та скасувати винесені відповідачем 04.10.2017 року податкові повідомлення рішення, якими йому нараховано грошове зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб за 2017 рік, а саме: №54-13 на суму 25 000 грн. та №55-13 на суму 6 250 грн.

З наданих до суду першої інстанції письмових заперечень ГУ ДФС у Дніпропетровській області вбачається, що податкове повідомлення рішення №55-13 від 04.10.2017 року винесено за податковий період 3 місяці 2016 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 року позовні вимоги задоволено, стягнено на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 1 280 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційна скарга обґрунтована помилковістю зроблених судом першої інстанції висновків щодо відсутності у позивача обовязку сплати транспортного податку з фізичних осіб за 3 місяці 2016 року та 12 місяців 2017 року, відповідно до оскаржених ним податкових повідомлень - рішень.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Із матеріалів справи вбачається, що 04.10.2017 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення рішення №54-13, яким позивачу нараховано грошове зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 25 000 грн. та податкове повідомлення - рішення №55-13, яким позивачу відповідно до уточнень відповідача, викладених в запереченнях до адміністративного позову, нараховано грошове зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб за 3 місяці 2016 року в розмірі 6 250 грн.

Не погодившись з податковими повідомленнями рішеннями, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014 року, згідно якого ст. 267 ПК України запроваджено транспортний податок.

Відповідно до приписів пп.267.1.1 п.267.1, п.267.4, пп.267.5.1 п.267.5, пп. 267.6.1, 267.6.2 п. 267.6 ст.267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті. Базовий податковий (звітний) період при сплаті транспортного податку дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку; податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року); щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності; нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» № 909-VІІІ від 24.12.2015 року (далі - Закон № 909-VІІІ), яким пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України викладено у такій редакції: «Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті».

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», станом на 01.01.2016 року визначено мінімальну заробітну плату в розмірі 1 378 грн.

Отже, об'єктом оподаткування у 2016 році є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. (1 378 х 375), та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

01.01.2017 року набрали чинності Закон України «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» №1791-VIII від 20.12.2016 року (далі - Закон №1791-VIII) і Закон України «Про внесення змін до ПК України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-VIII від 21.12.2016 року (далі Закон №1797-VIII), якими пп.267.2.1 п.267.1 ст.267 ПК України викладено в наступній редакції: «Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено, що у 2017 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня становить 3 200 грн.

Викладене свідчить, що об'єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1 200 000 грн. (3 200 грн. х 375).

Із матеріалів справи вбачається,що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу - легкового автомобілю марки - Lexus, модель LX 450, державний номер НОМЕР_1, 2016 року випуску, зареєстрований 27.10.2016 року (а.с 11).

З наявної в матеріалах справи інформації, розміщеної на веб - сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України вбачається, що середньооблікова вартість автомобіля, що перебуває у власності позивача,а саме Lexus, модель LX 450, становить понад 1 200 000 грн. (а.с 29,88).

В силу викладеного відповідно до приписів ст. 267 ПК України автомобіль позивача підпадає під визначення об'єкту оподаткування транспортним податком у 2016 та 2017 році.

Разом з тим п. 8.1 ст. 8, п. 9.1 ст. 9, п.10.1 ст. 10, ст. 265 ПК України встановлено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних податків належать податок на прибуток підприємств, податок на доходи фізичних осіб, податок на додану вартість, акцизний податок, екологічний податок, рентна плата, мито; до місцевих податків належать податок на майно, єдиний податок. Податок на майно складається, зокрема з транспортного податку.

Таким чином, транспортний податок згідно з нормами ПК України є місцевим податком, особливість якого полягає в тому, що за законом він не може бути встановлений безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад, що визначено, зокрема, приписами п.12.3 ст. 12 ПК України, п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 143 Конституції України.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні ст. 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 п.12.3 ст. 12 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп. 12.3.3п.12.3 ст.12 ПК України).

При цьому, згідно з п. 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 цього Кодексу.

Відповідно пп. 12.3.4 п.12.3 ст. 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

13.07.2016 року та 15.02.2017 року Дніпропетровською міською радою прийнято рішення № 7/11 та № 12/18 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», зокрема в частині визначення об'єкта оподаткування платників податку, податкового періоду та інших обов'язкових елементів транспортного податку згідно зі ст.ст. 46-49, 267 ПК України.

Пунктом 4 розділу II Прикінцевих положень Закону №909-VІІІ та Закону №1791-VIII встановлено, що в 2016 та 2017 роках до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016,2017 роки не застосовуються вимоги, встановлені пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Викладене свідчить, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області з урахуванням вимог законодавства та в межах наданих повноважень правомірно 04.10.2017 року прийнято податкові повідомлення-рішення №54-13 на суму 25 000 грн. та №55-13 на суму 6 250 грн., а тому підстави для визнання їх неправомірними та скасування відсутні.

Оскільки судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, це є підставою для його скасування, з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.12, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року по адміністративній справі №804/7588/17 скасувати та прийняти постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 12 червня 2018 року.

Головуючий суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: А.В. Шлай