Справа № 724/723/18
Суддя: Єфтеньєв О. Г.
Дата ухвалення: 2018-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 724/723/18
Провадження № 2-а/724/28/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року Хотинський районний суду Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

при секретарі: Швець А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Просить суд: постанову серії ВР №004043 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі скасувати, провадження у справі закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що він працює механіком в колективному підприємстві «Хотин-Авто» м.Хотин Чернівецької області. 8 травня 2018 року працівниками Управління патрульної поліції в Чернівецькій області його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 128 КУпАП, за те, що він здійснив випуск на лінію транспортного засобу технічний стан якого не відповідає вимогам правил і стандартів, а саме заблоковано аварійний вихід та працівником поліції за його місцем проживання була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №004043 за ч.1 ст.128 КУпАП, про накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 гривень. З вказаною постановою він не згідний, оскільки не вчиняв будь-яких правопорушення та правила дорожнього руху не порушував.

Зазначив, що приймаючи таке рішення у адміністративній справі, а постанова виносилась за його місцем проживання, були порушенні його права, передбаченні ст. 268 КУпАП. Відповідачем не з'ясовано та не надано до справи доказів, що 08 травня 2018 року ним здійснювався випуск на лінію транспортного засобу - мікроавтобуса марки ІVЕСО д.н.з. НОМЕР_1. Що стосується аргументації «заблоковано аварійний вихід», то у відповідності до ст. 251 КУпАП працівник поліції повинен вказати, який саме вихід був заблокований і чим саме. Вказаний автобус марки ІVЕСО був переобладнаний у 2004 році для пасажирських перевезень і згідно дозволу наукового-дослідного центру МВС України у автомобілі відповідно до ГОСТУ 60.2-1-2001 крім пасажирських дверей є три аварійні виходи, які передбачені конструкцією і в салоні автобусу вказані виходи мають написи «Аварійний вихід». Двері у багажне відділення автобуса (задні двері) не є аварійним виходом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, але його представник ОСОБА_2 надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав і просив позов задовольнити .

Представник відповідача повторно в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, відзив на позов та будь-яких доказів на спростування позовних вимог не надав. На адресу суду надіслав заяву в якій просить відкласти розгляд справи у зв'язку із зайнятістю в іншому суді.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що постановою серії ВР № 004043 від 08.05.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 128 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) грн., де зазначено, що він працюючи механіком КП «Хотин Авто» здійснив випуск на лінію транспортного засобу ІVЕСО д.н.з. НОМЕР_1 технічний стан якого не відповідає вимогам правил і стандартів, а саме заблоковано аварійний вихід. Згідно вказаної постанови до неї додаються матеріали справи.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 19 ст. 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В силу ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Як вбачається із ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено ст. 283КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно пункт 1 та 2 розділу III. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою статті 128 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідачем не надано суду у порядку передбаченому КАС матеріали, які були досліджені працівником поліції при складанні оскаржуваної постанови, які згідно тексту постанови додаються до неї.

Відповідач не виконав свій обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Як встановлено судом та вбачається із протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00483-00146-18 від 17.02.2018 року транспортний засіб ІVЕСО, 35.12 д.н.з. НОМЕР_1 після технічного контролю визнано технічно справним.

Згідно ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Відповідно до Дозволу № 38950 від 12.01.2004 року НДЦ БДР УДАІ МВС України надано дозвіл на зміну типу транспортного засобу ІVЕСО, 35Е12 з вантажного на пасажирський транспортний засіб загального користування. Кількість місць для сидінь 18, не враховуючи місце водія (довжина пасажирського салону 4.50-5.20).

Як вбачається із фото наданих позивачем у автомобілі ІVЕСО, 35.12 д.н.з. НОМЕР_1 крім пасажирських дверей є три аварійні виходи, які передбачені конструкцією і в салоні автобуса вказані виходи мають написи «Аварійний вихід».

Крім того, в оскаржуваній постанові не вказано який саме аварійний вихід було заблоковано і чим саме він був заблокований.

Як встановлено судом, об'єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідачем зібрано не було.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд, приходить до висновку, що постанову серії ВР № 004043 від 08.05.2018 року слід скасувати.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 128 КУпАП, прямих, безспірних і безсумнівних доказів його вини в ході судового засідання не добуто, вини в судовому засіданні не встановлено, крім того суду не надано достатньо доказів про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КУпАП - тому провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 286, п.п.10 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 004043 від 08.05.2018 року, винесену поліцейським відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 128 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 128 ч. 1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення (з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.Г. Єфтеньєв