Справа № 806/2631/18
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

11 червня 2018 року м. Житомир справа № 806/2631/18

категорія 6.3

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Лавренчук О.В., перевіривши виконання вимог законодавства при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Відділу державної реєстрації Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування рішення про державну реєстрацію,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати дії відділу державної реєстрації Радомишльської районної державної адміністрації в Житомирської області в частині державної реєстрації прав від 12 вересня 2013 року на земельну ділянку площею 2,2310 та, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області за ОСОБА_2 протиправними;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 2,2310 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області щодо власника ОСОБА_2.

В обґрунтування позову зазначає, що є власницею земельної ділянки площею 2,2310га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. У вересні 2013 року працівниками реєстраційної служби Радомишльського управління юстиції Житомирської області була вчинена реєстраційна дія щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить їй на праві власності згідно державного акту серії НОМЕР_2 та зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку за громадянином ОСОБА_3.

З'ясовуючи, після одержання позовної заяви, чи немає підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, судом встановлено наступне.

З документів, доданих до позовної заяви, вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 належить на праві власності згідно Державного акту серії НОМЕР_2 ОСОБА_1. Акт зареєстровано 23.08.2012.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_2 та перебуває в оренді Приватного підприємства "Чайківка".

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналіз зазначених фактичних обставин справи дає підстави вважати, що оскаржуваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, про право власності на земельну ділянку, що не належить до предметної юрисдикції адміністративного судочинства, визначеної статтею 19 КАС України.

З позовних вимог вбачається, що оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності щодо земельної ділянки, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права висловлено Верховним Судом у постанові від 27 березня 2018 року у справі №806/1264/16 (адміністративне провадження К/9901/3096/17).

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, а має розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки вчиненню реєстраційних дій передує невирішений спір про право.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року в справі № 396/2550/17.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, який розглядає справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Zand проти Австрії зазначив, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з &?н;…&?,; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів" (п.п.24-25 рішення у справі Сокуренко і Стригун проти України).

Пунктом 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 170, 171, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Відділу державної реєстрації Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування рішення про державну реєстрацію.

Роз'яснити ОСОБА_1, що розгляд даного спору віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Лавренчук