Справа № 820/2943/18
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 р. № 820/2943/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (м. Харків, вул. Сумська, 61) про визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі начальника Сіренко Наталія Сергіївна щодо ненадання відповіді у встановлений законом строк та ненадання відповіді по суті звернення адвоката із адвокатським запитом № АЗ-79/18 від 09.03.2018, АЗ-80/18 від 09.03.2018, АЗ-114/18 від 21.03.2018 та зобов'язати Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області повну обґрунтовану інформацію по суті звернення з адвокатськими запитами № АЗ-79/18 від 09.03.2018, АЗ-80/18 від 09.03.2018, АЗ-114/18 від 21.03.2018.

Ухвалою судді від 07.05.2018 було відкрито спрощене провадження у справі за вищевказаним адміністративним позовом.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам за адресами, вказаними в позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи адміністративного позову, відзив на позов, суд дійшов наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5876/10 від 02.12.2016 (а.с.16).

23.01.2018 між адвокатом ОСОБА_1 та громадянином В'єтнаму ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, було укладено договір про надання правової допомоги № Д-9/18 (а.с.27, 28).

В порядку ст.ст.20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» 09.03.2018 адвокатом ОСОБА_1 було направлено адвокатські запити за вих. № АЗ- 79/18 та №АЗ-80/18 від року до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області на ім'я начальника Сіренко Наталії Сергіївни про надання інформації, а саме: окремо зазначити прізвище, окремо ім'я та окремо по батькові громадянки В'єтнаму ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно актового запису № 572 від 01.02.2008 року про народження її дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.17-20).

Зазначені запити отримані відповідачем 13.03.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.21).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Згідно ч.2 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

З урахуванням приписів зазначених норм права, сплив строку надання відповіді на адвокатські запити адвоката ОСОБА_1 від 09.03.2018 закінчується 19.03.2018 (з урахуванням вихідних днів).

Згідно штампу на поштовому конверті, якій міститься в матеріалах справи, Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області відповідь на адвокатський запит направлено простою поштовою кореспонденцією 30.03.2018, тобто зі спливу строку надання відповіді (а.с.24-26).

Крім того, 24.01.2018 між адвокатом ОСОБА_1 та громадянином В'єтнаму ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, було укладено договір про надання правової допомоги № Д- 10/18 (а.с.35).

На виконання обов'язків, визначених договором, адвокатом було направлено адвокатський запит №АЗ-114/18 від 21.03.2018 до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області на ім'я начальника Сіренко Наталії Сергіївни щодо надання інформації, а саме: Окремо зазначити прізвище, окремо ім'я та окремо по батькові громадянки В'єтнаму ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно актового запису № 1790 від 15.11.2012 про народження її дитини ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5. (а.с.29-30).

Вказаний адвокатський запит отримано Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 23.03.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.31).

Таким чином, сплив строку надання відповіді на запит, в даному випадку, закінчився 29.03.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області відповідь на адвокатський запит направлено простою поштовою кореспонденцією 03.04.2018, тобто зі спливом строку надання відповіді (а.с.34).

У відповідях на адвокатські запити ОСОБА_1 № АЗ- 79/18 та №АЗ-80/18 від 09.03.3018, а також №АЗ-114/18 від 21.03.2018 відповідачем зазначено, що відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз'яснень положень законодавства. Врегулювання даного питання можливе з урахуванням вимог Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5 (зі змінами).

Отже, у відповідь на адвокатські запити, які стосувалися вимоги щодо окремого зазначення прізвищ, імен та по батькові іноземних громадян в актових записах, з якими у адвоката ОСОБА_1 укладені відповідні договори про надання правової допомоги, відповідачем не надано обґрунтованої відповіді стосовно запитуваної інформації.

Натомість, Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зазначено, що зі змісту сформульованих у запитах питань вбачається можливе порушення питання щодо внесення змін до актового запису про народження з урахуванням вимог чинного законодавства.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Частиною 1 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (ч.2 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо він правомірно оприлюднив її раніше (ч.3 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Як встановлено статтею 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація: що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці. Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону. Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

За правилами п.3 ч.4 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено мотивовану підставу відмови.

У п.6.3 постанови Пленуму ВАСУ № 10 від 29.09.2016 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» роз'яснено, що з відмови у доступі до публічної інформації повинно вбачатися: якому з перелічених у пункті 1 частини другої статті 6 Закону № 2939-VІ інтересів (далі - правомірні інтереси) відповідає обмеження, а також чому обмеження доступу відповідає зазначеному інтересу (інтересам); у чому конкретно полягає шкода правомірному інтересу (інтересам); яким є причинно-наслідковий зв'язок між наданням доступу та можливим настанням шкоди; чому ця шкода є істотною; яка ймовірність настання шкоди внаслідок надання доступу до інформації (пункт 2 частини другої статті 6 Закону № 2939-VІ);чому шкода від надання інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (пункт 3 частини другої статті 6 Закону № 2939-VІ) (щодо визначення суспільного інтересу див. пункт 6.4).

Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї зі згаданих трьох підстав «трискладового тесту» означає, що законних підстав для обмеження доступу до інформації немає, а відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою.

Тому якщо під час розгляду справи в суді буде з'ясовано, що відмовляючи у задоволенні запиту на інформацію розпорядник не застосовував «трискладового тесту» або застосував його лише частково, то це є підставою для визнання такої відмови розпорядника протиправною. У такому разі суд також може зобов'язати розпорядника інформації повторно розглянути запит і надати на нього обґрунтовану відповідь із застосуванням «трискладового тесту» відповідно до частини другої статті 6 Закону № 2939-VІ.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 (справа № 820/3824/15).

З огляду на викладене у відносинах, пов'язаних із забезпеченням права на доступ до публічної інформації, конфіденційна інформація повинна визначатися відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно частини першої статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

За змістом статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокатські запити, які подані адвокатом ОСОБА_1, містили вимоги про надання окремо зазначених прізвищ, окремо імен та окремо по батькові громадян іноземних держав, з якими у адвоката укладені договори про надання правової допомоги.

Між тим, відповідачем не надано відповіді стосовно заявлених у адвокатських запитах адвокатом ОСОБА_1 питань.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого адміністративного позову, оскільки дії відповідача стосовно ненадання відповіді на адвокатські запити позивача по суті та у встановлені законом строки, не можна визнати правомірними.

Згідно п.7 ч.1 ст.371 КАС України негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 263, 371 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (м. Харків, вул. Сумська, 61) про визнання дій незаконними - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі начальника Сіренко Наталії Сергіївни щодо ненадання відповіді у встановлений законом строк та ненадання відповіді по суті звернення адвоката із адвокатським запитом № АЗ-79/18 від 09.03.2018, АЗ-80/18 від 09.03.2018, АЗ-114/18 від 21.03.2018.

Зобов'язати Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області надати повну обґрунтовану інформацію по суті звернення з адвокатськими запитами № АЗ-79/18 від 09.03.2018, АЗ-80/18 від 09.03.2018, АЗ-114/18 від 21.03.2018.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко