Справа № 817/1558/18
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2018-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
08 червня 2018 року м. Рівне №817/1558/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглядаючи матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування наказу,
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд скасувати наказ від 29.05.2018 №1578 про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1.
Одночасно з позовною заявою представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій до прийняття рішення у справі щодо проведення перевірки на підставі наказу Головного управління ДФС у Рівненській області №1578 від 29.05.2018 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, встановлених на території України, а також з питань дотримання валютного законодавства та іншого законодавства України за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року; щодо накладення адміністративного арешту на активи ФОП ОСОБА_1 у звязку із запланованою відмовою позивача у допуску працівників Головного управління ДФС у Рівненській області до перевірки на підставі оскаржуваного наказу №1578 від 29.05.2018.
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивач оскаржує наказ від 29.05.2018 №1578 про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, який він вважає очевидно протиправним. Заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову загрожує правам позивача, оскільки у разі відмови у допуску до перевірки, що планує позивач, фіскальний орган може вжити заходів щодо накладення адміністративного арешту на активи позивача. А відтак, відновлення порушених прав позивача потребуватиме значних зусиль та часу.
Відповідно до частини першої статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених позивачем в основу заяви про забезпечення адміністративного позову, суд зазначає наступне.
За приписами частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до частини другої статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що підставами для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:
1) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень;
2) очевидними є ознаки порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю;
3) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;
4) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист;
5) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.
За правилами частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до частини другої статті 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову.
Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.
Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень є очевидно протиправними.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Позивач обґрунтовує подану ним заяву про забезпечення адміністративного позову наявністю очевидних ознак протиправності оскаржуваного наказу відповідача.
Разом з тим, проаналізувавши такі доводи позивача в контексті наявних у справі матеріалів, суд дійшов висновку про неможливість встановлення обставин наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного наказу на даному процесуальному етапі здійснення судового провадження у даній справі, що, водночас, не виключає можливості їх встановлення при подальшому розгляді справи.
Суд зазначає, що сам факт подання позову не може бути підставою для забезпечення адміністративного позову. Водночас, при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність оскарженого наказу відповідача. Оцінка протиправності такого рішення буде надана під час розгляду справи по суті.
Натомість, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій щодо проведення перевірки на підставі оскаржуваного наказу на перевірку, може свідчити про передчасний висновок суду про очевидну протиправність рішення, що є неприпустимим.
Крім того, заявник обгрунтовуючи свою заяву про забезпечення позову, посилається на ймовірність настання певних обставин (накладення адміністративного арешту), а не на наявність певних фактів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення адміністративного позову, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких обєктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами необхідність забезпечення позову та не доведено обґрунтованості застосування обраного заявником способу (заходу) забезпечення такого позову.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення адміністративного позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 150, 151, 154, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування наказу залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повну ухвалу суду складено 08.06.2018.

Суддя Недашківська К.М.