Справа № 334/6212/17
Суддя: Баруліна Т. Є.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 30.05.2018
Справа № 334/6212/17
Провадження № 2-а/334/111/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.

при секретарі Куліковій Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити та виплатити щомісячну грошову допомогу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району, яке з 01.02.2018 року перейменоване на Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району із позовом про визнання відмови Дніпровського УПСЗН у наданні грошової допомоги неправомірною та зобов'язання призначити та виплатити їй щомісячну грошову допомогу як особі, яка проживає разом з інвалідом 1-ї групи. В позові зазначила, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є інвалідом 1 групи внаслідок психічного розладу та потребує стороннього догляду, що підтверджується копією висновку лікарської комісії КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР №305 від 25.01.2017 року, та копіями паспортів громадян України.

30.06.2017 року позивачка керуючись ст. 5 ЗУ «Про психіатричну допомогу» та п. 7 «Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним» затвердженого Постановою КМУ від 02.08.2000 року №1192, звернулась до УПСЗН по Дніпровському району м. Запоріжжя з метою отримання гарантованої державою грошової допомоги, особі, яка проживає разом з інвалідом І чи 11 групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду - на догляд за ним, надавши усі необхідні документи. Однак, лише 13.09.2017 року після її особистого звернення до УПСЗН по Дніпровському району м. Запоріжжя позивачці було надано повідомлення від 06.07.2017 року, про те, що допомогу на догляд не призначено (перевищення доходу), яку позивачка вважає незаконною та необґрунтованою.

Тому, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом для захисту свого порушеного права та просить визнати відмову Дніпровського УПСЗН у неправомірною та зобов'язати призначити та виплатити їй щомісячну грошову допомогу як особі, яка проживає разом з інвалідом 1-ї групи.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно п.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивачка подала заяву та просить суд слухати справу в порядку скороченого провадження, також надала письмову відповідь на заперечення відповідачів.

Представник відповідача за довіреністю - Кузнецова Ю.В. надала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що дії управління є правомірними, оскільки здійснюються в межах повноважень. Управління є бюджетною установою, яка повністю утримується за рахунок відповідного державного або місцевого бюджету і вправі здійснювати бюджетні платежі тільки за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом про Державний бюджет України на відповідний бюджетний рік, як визначено ст. 95 Конституції України, згідно якої, виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загально-суспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, застосування пільг, компенсацій та гарантій для певних категорій громадян. Управлінням було здійснено розрахунок допомоги на підставі відомостей про доходи та відповідно до розрахунку сукупного доходу сім'ї позивачки перевищив прожитковий мінімум, необхідний для призначення допомоги, а тому, право позивача діями Управління не порушено. Вважає, що вимоги позивача Управлінням не можуть бути задоволені, так як вони не ґрунтуються і не відповідають вимогам чинного законодавства України, натомість, Управління при призначені позивачу допомоги діяло у межах своїх повноважень і у спосіб, встановлений чинним законодавством, обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, з дотриманням принципу рівності перед законом і своєчасно, оскільки не має права самостійно вийти за межі своїх повноважень: внести зміни до Державного бюджету України щодо збільшення бюджетних асигнувань на виплату цієї допомоги, затвердити їх, надати завдання щодо її виплати.

Позивачка, не погодившись із аргументами, викладеними представником відповідача у письмових запереченнях, до судового засідання надала суду відповідь на заперечення, в якій зазначила, що відповідач неправомірно посилається на той факт, що в результаті проведеного розрахунку було встановлено, що сукупний дохід її сім'ї перевищує прожитковий мінімум, який необхідний для призначення допомоги, оскільки законодавство обмежує лише розмір призначеної допомоги в межах прожиткового мінімуму на одну особу, однак жодним чином, а ні в Законі України «Про психіатричну допомогу», а ні в Постанові КМУ № 1192 не йдеться про відмову у призначенні допомоги у разі перевищення доходу сім'ї прожиткового мінімуму. Тобто, своїми діями УПСЗН ЗМР по Дніпровському району м. Запоріжжя порушує як ЗУ «Про надання психіатричної допомоги», Конституцію України, ст.. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, так і охоронювані законом права позивачки та недієздатної ОСОБА_3.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про реабілітацію інвалідів в Україні» інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов'язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про психіатричну допомогу» держава гарантує: грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з інвалідом І чи 11 групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. - на догляд за ним. Розмір зазначеної допомоги розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім'ї та середньомісячним сукупним доходом сім'ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж мінімальна заробітна плата.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 року №1192 затверджено «Порядок надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розгляду, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним».

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею зареєстрована та проживає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-8).

ОСОБА_3, є інвалідом 1 групи внаслідок психічного розладу та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується копією Довідки МСЕК АВ №0822295 від 23.01.2017р. та висновком лікарської комісії КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР № 305 від 25.01.2017 року (а.с.10-11).

Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» держава гарантує грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за ним. Розмір зазначеної допомоги розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім'ї та середньомісячним сукупним доходом сім'ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж мінімальна заробітна плата.

Постановою КМ №1192 затверджено Порядок надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розгляду, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним (далі - Порядок).

За умовами пунктів 1, 2 цього Порядку щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним (далі - допомога на догляд) надається відповідно до статті 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» у грошовій формі, а її призначення і виплата провадиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що розмір допомоги на догляд розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім'ї та середньомісячним сукупним доходом сім'ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць.

Допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за ним (пункт 4 Порядку).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім'ї для призначення допомоги на догляд провадиться відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої спільним наказом Мінсоцполітики, Мінфіну, Мінекономіки, Держкоммолодьспорттуризму, Держкомстату.

До складу сім'ї особи, яка звертається за призначенням допомоги на догляд, включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені та підопічні діти цих осіб, а також діти до досягнення ними 23 років, які навчаються у вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладах з денною формою навчання і не мають власних сімей, незалежно від місця проживання або реєстрації; неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства I чи II групи або інвалідами I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв'язку з відсутністю власних доходів; жінка та чоловік, які проживають однією сім'єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. До складу сім'ї не включаються особи, визнані інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, які за висновком лікарської комісії медичного закладу потребують постійного стороннього догляду і не належать до зазначених членів сім'ї, та особи, які перебувають на повному державному утриманні.

Для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку першої групи, незалежно від отриманих (неотриманих) доходів до сукупного доходу за кожен місяць враховується дохід на рівні двох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, чинного на відповідний місяць; для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку другої групи, - трьох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб; для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку третьої групи, - чотирьох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що при визначенні середньомісячного сукупного доходу сім'ї органи, що призначають допомогу на догляд, мають право користуватися всіма офіційними джерелами, які містять інформацію про доходи громадян, у тому числі інформацією органів державних податкових адміністрацій. Для нарахування допомоги на догляд можуть використовуватися відомості про доходи (списки, довідки, дані на технічних носіях інформації, інші дані, одержані від органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду, центрів зайнятості, інших підприємств, установ та організацій).

30.06.2017 року, ОСОБА_1 звернулась до УПСЗН по Дніпровському району м. Запоріжжя з метою отримання зазначеної допомоги, надавши при цьому усі необхідні документи.

Згідно до п. 9 Порядку допомога на догляд призначається з місяця звернення за допомогою, якщо протягом місяця подані всі необхідні документи. Рішення про призначення допомоги на догляд або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом 10 днів з дня подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку.

Однак, лише 13.09.2017 року позивачці після її особистого звернення до УПСЗН по Дніпровському району м. Запоріжжя було надано повідомлення від 06.07.2017 року, за підписом начальника Дніпровського УПСзН - Манідіної Л.О., про те, що допомогу на догляд не призначено у зв'язку із перевищенням доходу за період з 01.06.2017 р. - 30.11.2017 р., яке не містить номеру. (а.с. 9)

Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Представник відповідача надала свої письмові заперечення, однак не надала суду прийняте УПСЗН по Дніпровському району м. Запоріжжя рішення про відмову в наданні допомоги на догляд ОСОБА_1 та копії документів на підставі, яких було прийнято дане рішення, жодних підстав, які містяться в Порядку для відмови у виплаті такої допомоги представник відповідача суду не надав та не зазначив.

Відповідач не довів в суду правомірності свого рішення, що полягає у відмові позивачу призначенні соціальної допомоги, що є його обов'язком.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання відмови у виплаті їй щомісячної грошової допомоги як особі, проживаючої разом з інвалідом І групи незаконною та зобов'язати відповідача призначити їй виплату щомісячної грошової допомоги, як особі, яка проживає разом з ОСОБА_3, інвалідом І групи внаслідок її психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду на догляд за нею з дня її звернення до відповідача із заявою, а саме з 30.06.2017 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КУС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 640 грн., судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 77, 139, 241-246, 257, 262, 295 КАС України, Законом України «Про психіатричну допомогу», Постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 року №1192, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району щодо виплати ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги як особі, проживаючої разом з інвалідом І групи.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району призначити ОСОБА_1 виплату щомісячної грошової допомоги, як особі, яка проживає разом з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,інвалідом І групи внаслідок її психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду на догляд за нею з дня її звернення до відповідача із заявою, а саме з 30.06.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 ІПН НОМЕР_1, судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.