Справа № 826/9928/15
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9928/15 Суддя (судді) першої інстанції: Данилишин В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Ісаєнко Ю.А., Мельничука В.П., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Евровал» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Егорової Марини Євгенівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом у якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Егорової М.Є., індексний № 20733143, від 16.04.2015 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

- зобов'язати відповідача зареєструвати за нею право власності на квартиру № АДРЕСА_1.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Егорова М.Є. зареєструвала право власності на зазначену квартиру за ТОВ «ФК «Ветор Плюс» без вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном. ОСОБА_2 також звертала увагу на те, що квартира № АДРЕСА_1 була придбана нею за кредитні кошти та є предметом іпотеки. Відповідно ж до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 р. адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20733143, прийняте 16 квітня 2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. В іншій частині позову відмовлено.

Стверджуючи, що при ухваленні рішення у справі Окружний адміністративний суд вирішив питання про його права, свободи та інтереси, товариство з обмеженою відповідальністю «Евровал» подало апеляційну скаргу у якій, вказуючи на допущені, на його думку, судом порушення норм чинного матеріального та процесуального законодавства, що призвело до постановлення неправильного судового рішення, скаржник, який не брав участі у справі, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, ТОВ «Євровал» стверджує, що норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень жодним чином не обмежують повноважень нотаріуса, як державного реєстратора, щодо вчинення реєстраційних дій.

Скаржник також зазначає, що встановлена Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборона на примусове стягнення (відчуження) нерухомого житлового майна підлягає застосуванню лише у випадках звернення стягнення на це майно за рішенням суду. Крім того, позивачем не доведено, що у її у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до кредитного договору № 970-Ф від 05.09.2007 р. ОСОБА_2, для придбання двокімнатної квартири № АДРЕСА_1, отримала в ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» 105 000 доларів США на строк до 04.09.2027 р. зі сплатою 13 % річних.

Позивач набула право власності на згадану квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. за реєстраційним № 4881.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено іпотечний договір № 970-Ф/ІП-1 від 05.09.2007 р. відповідно до якого ОСОБА_2 передала в іпотеку ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» двокімнатну квартиру № АДРЕСА_1.

Із матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що відповідно до договору факторингу № 15 від 28.11.2012 р. ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» передало, а ТОВ «ФК «Вектор Плюс» прийняло право вимоги щодо погашення заборгованості на підставі кредитного договору № 970-Ф від 05.09.2007 р.

Також, між банком та названим товариством було укладено договір про відступлення права вимоги від 28.11.2012 р. за іпотечним договором № 970-Ф/ІП-1 від 05.09.2007 р.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору та згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Егоровою М.Є. було прийнято рішення № 20733143 від 16.04.2015 р. про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

У цей же день, відповідачем, за реєстраційним № 1437, посвідчено договір купівлі-продажу за умовами якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» передало двокімнатну квартиру № АДРЕСА_1 у власність ТОВ «Євровал».

Спеціальним Законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 р. №1952-IV (надалі за текстом - «Закон № 1952-IV»), (тут та надалі норми Закону у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Стаття 2 названого Закону визначає державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

За змістом статті 9 Закону № 1952-IV у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Абзацом третім частини 5 статті 3 Закону № 1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Згідно абзацу 2 частини 2 статті 15 Закону № 1952-IV перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частиною 9 названої статті Закону № 1952-IV установлено, що державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

На момент виникнення спірних правовідносин процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначалась Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868 (надалі за текстом - «Порядок»).

Згідно абзацу 7 пункту 2 Порядку нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Із наведеного випливає, що нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора виключно одночасно вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном.

Оскільки у даній правовій ситуації приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Егорова М.Є. нотаріальної дії не вчиняла, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про протиправність спірного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Твердження скаржника про те, що ані Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ані Порядок не обмежують повноважень нотаріуса, як державного реєстратора, щодо вчинення реєстраційних дій без вчинення нотаріальних дій є помилковим внаслідок неправильного тлумачення наведених правових норм.

Суд першої інстанції також вірно звернув увагу на те, що Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 р. № 1304-VII встановлено пряму заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Колегія суддів звертає увагу ТОВ «Євровал», що названим законом забороняється відчуження нерухомого житлового майна у будь-який спосіб, а не лише за судовим рішенням.

Суд апеляційної інстанції не приймає в якості доказу твердження скаржника про те, що позивачем не доведено, що у її у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Згідно довідки комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради № 851 від 20.05.2015 р. ОСОБА_2 зареєстрована та постійно мешкає з сім'єю у квартирі № АДРЕСА_1.

При цьому, матеріали справи не містять доказів наявності у позивача іншого житла на праві власності.

Відповідно ж до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Евровал» залишити без задоволення, а постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 12 червня 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Ю.А.Ісаєнко

суддя В.П.Мельничук