Справа № 204/690/18(2-а/204/43/18)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2018 року справа № 204/690/18(2-а/204/43/18)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В.,

суддів: Чабаненко С.В. Чумака С.Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року у справі №204/690/18 (головуючий 1-ї інстанції Самсонова В.В., рішення ухвалено в приміщенні Красногвардійського райсуду м.Дніпропетровська) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №7 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 25.01.2018 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Інспектора роти №7 батальйону №4 УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача та скасувати постанову серії АР №498104 від 16.01.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року в задоволенні позовної заяви відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, якою просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами 07.06.2018 року з повідомленням учасників справи про дату та місце розгляду справи.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Учасники справи не заявили клопотань про розгляд справи за їх участю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР №498104 від 16.01.2018 року, 16.01.2018 року о 10 год. 32 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1, на 475 км а/д Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, поза межами населеного пункту у світлу пору доби не ввімкнув на транспортному засобі ближнє світло фар, чим порушив п.9.8 Правил дорожнього руху України, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративний штраф в розмірі 425,00 грн. (а.с. 7).

Не погодившись з таким рішенням інспектора патрульної поліції, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі по тексту - Правила), Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію».

Згідно вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначалось вище, згідно оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, 16.01.2018 року о 10 год. 32 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1, в м.Запоріжжі на 475 км а/д Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, поза межами населеного пункту у світлу пору доби не ввімкнув на транспортному засобі ближнє світло фар, чим порушив п.9.8 Правил дорожнього руху України.

Позивач в адміністративному позові та апеляційній скарзі зазначає, що інспектор не вірно визначився із статтею КУпАП, якою передбачено адміністративне правопорушення, оскільки ч.2 ст.122 КУпАП не передбачає покарання за порушення п.9.8 ППР України - про обовязкове ввімкнення денних ходових вогнів або ближнього світла фар при русі транспортного засобу поза неселеними пунктами з 1-го жовтня по 1 травня, а відтак якщо ним й було скоєно порушення, в такій ситуації слід було застосувати ст. 125 КУпАП «інші порушення правил дорожнього руху».

Колегія суддів не приймає до уваги таке посилання апелянта, оскільки воно є не логічним та не ґрунтується на законі.

Відповідно до п.п «г» п.9.1 Правил попереджувальними сигналами є, зокрема, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

Відповідно до п.9.8 Правил під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене. З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Частиною другою статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення Правил, в тому числі за порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та інше.

З аналізу вказаних норм вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом у світлу пору доби 16.01.2018 року (тобто в період 1 жовтня по 1 травня) поза населеним пунктом не увімкнув ближнє світло фар (що є попереджувальним сигналом), тобто порушив правила використання попереджувальних сигналів.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери, вбачається, що ОСОБА_1 під час зупинки його транспортного засобу та складання інспектором постанови не заперечував тієї обставини, що керуючи транспортним засобом поза населеним пунктом не увімкнув ближнє світло фар у світлу пору доби. В позовній заяві та апеляційній скарзі позивач також не заперечує вказані обставини.

Таким чином, зазначеним вище відеоматеріалом підтверджується факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Доказів на підтвердження іншого позивачем судам першої та апеляційної інстанції не надано.

Оцінюючи правомірність дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною першою статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5рп/15 розяснено положення частини першої статті 276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Таким чином зазначеним рішенням розяснено, що словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення правил дорожнього руху, частини перша, друга і третя статті 122. Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122, що передбачають стягнення у вигляді штрафу або штрафних балів, - уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектор Скорбич Ю.Ю. є уповноваженим працівником Управління патрульної поліції в Запорізькій області і має спеціальне звання «лейтенант поліції», а тому має повноваження розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП, які вчиняються на території Запорізької області.

Також, в позовній заяві та апеляційні скарзі позивач зазначає, що відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки позивач не погодився з прийнятою відносно нього постановою у справі про адміністративне правопорушення.

З цього приводу суд зазначає, що згідно абзацу 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Абзацем 5 статті 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, абзацем 5 статті 258 КУпАП передбачено виняток, коли протокол не складається навіть у випадку оспорення особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, а саме у випадку притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, а тому відповідачем правомірно не складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Також, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідачем було порушено його право на захист.

Разом з тим, з відеозапису з нагрудної камери інспектора вбачається, що позивачу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення були розяснені його права.

Також, з вказаного відеозапису вбачається, що позивач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не виявив бажання ознайомитися із відеозаписом правопорушення, скористатися професійною правничою допомогою або реалізувати інші права, передбачені КУпАП для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, навпаки, при розяснені йому прав інспектором, він закрив бокове скло автомобіля та не реагував на пояснення інспектора.

Судом апеляційної інстанції не виявлено будь-яких порушень відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 280 КУпАП, форма та зміст постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема нормам КУпАП.

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини, відсутні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за частиною другою статті 122 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п.9.8 Правил дорожнього руху України, що підтверджується матеріалами справи, а тому на позивача відповідачем правомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., тобто в межах санкції зазначеної норми КУпАП.

Також, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що повістку про виклик у судове засідання першої інстанції, призначене на 03 квітня 2018 року він отримав лише 18.04.2018 року разом з відзивом на його позов та рішенням суду. Більш ніяких викликів до суду він не отримував, про призначене судове засідання дізнався 02.04.2018 року з офіційного сайту «Судова влада».

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи наявна заява позивача, адресована суду першої інстанції та зареєстрована у суді 03.04.2018 року, в якій він, крім іншого, просив провести розгляд справи за його відсутності. Також позивач додав до заяви письмові пояснення по суті позову.

Позивач не заявляв суду клопотань про відкладення розгляду справи у звязку із несвоєчасним повідомленням його про дату, час та місце розгляду справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що несвоєчасне повідомлення судом позивача про дату, час та місце розгляду справи не призвело до порушення прав позивача, в тому числі права надати суду пояснення по суті позову.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, доведено правомірність прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року у справі № 204/690/18 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року у справі № 204/690/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: С.Ю. Чумак