Справа № КДМ/825/111/18
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2018-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
07 червня 2018 року м. Чернігів Провадження № КДМ/825/111/18
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бородавкіної С.В.,
за участі секретаря Гайдука С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ст. 229 КАС України, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до предявлення позову (інші особи, які можуть отримати статус учасника справи: відповідач, - Державний реєстратор Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області ОСОБА_2; третя особа, - Сільськогосподарський виробничий кооператив «Блистівський»)
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1І.) 04.06.2018 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до предявлення позову шляхом заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, проводити будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які записи (зміни) щодо відомостей про Сільськогосподарський виробничий кооператив «Блистівський», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до набрання законної сили рішенням суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій.
Зазначена заява обґрунтована тим, що оскаржуваними реєстраційними діями грубо порушено його права та інтереси як члена Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Блистівський». Також порушено права інших законних членів кооперативу, оскільки в результаті їх проведення керівництво кооперативом перейшло до незаконного керівника та неправомірного складу членів. У звязку з наведеним вважає, що може мати місце подальше внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань недостовірних відомостей про кооператив, що матиме наслідком подальші зміни його членів та керівників, що значно ускладнить можливість захисту прав заявника.
Крім того, зазначив, що важливість та терміновість забезпечення позову обумовлені тим, що на даний час в Новгород-Сіверській районній газеті опубліковано повідомлення про проведення наступних неправомірних загальних зборів, які призначені на 05.06.2018. Чергове внесення змін до статуту створить існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, або навіть захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
У відповідності до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для забезпечення позову, суд враховує таке.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (частина друга статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
В силу приписів частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено шляхом: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
При цьому, суд зазначає, що заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмету спору.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06 березня 2008 року № 2.
Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об'єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_1 просить забезпечити позов шляхом заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, проводити будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які записи (зміни) щодо відомостей про Сільськогосподарський виробничий кооператив «Блистівський», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Однак, заборона вчинення дій за своєю суттю є втручанням суду у дискреційні повноваження відповідних органів, уповноважених на державну реєстрацію інформації щодо, в тому числі, юридичних осіб.
Крім того, суд наголошує, що вказана заборона також може вплинути на права, свободи та законні інтереси невизначеного кола осіб в частині виникнення, зміни та припинення прав і обовязків, таких як членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Блистівський».
При цьому, суд критично ставиться до посилання заявника на незаконність дій Державного реєстратора Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області ОСОБА_2 щодо реєстрації зміни керівника та складу засновників вказаного вище кооперативу як підставу для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову та зазначає, що правову оцінку діям державного реєстратора в частині вчинення спірних реєстраційних дій та їх правомірності суд зобовязаний надати під час розгляду відповідної позовної заяви.
Таким чином, суд вважає, що спосіб забезпечення позову є не співрозмірним із наслідками, які настануть у випадку заборони уповноваженим на те органам проводити будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які записи (зміни) щодо відомостей про Сільськогосподарський виробничий кооператив «Блистівський», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Також суд звертає увагу, що відсутні обєктивні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не наведено достатньо обґрунтованих доводів та доказів, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди його правам, свободам та інтересам, а отже, заявником не доведено наявність підстав для вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову, відповідно до статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 150-154, 242, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.В. Бородавкіна